Провадження № 2/234/2828/19
17 грудня 2019 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Пікалової Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко К.П.,
19.06.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що з 30.06.2012 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .. Рішенням Краматорського міського суду від 25.07.2018 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та знаходиться на її матеріальному утриманні. Квартира, в якій проживає ОСОБА_3 разом із сином належить позивачу на праві особистої приватної власності. Відповідач коштів на утримання сина не надає, участі у вихованні сина не приймає, не піклується про фізичний та духовний розвиток. На теперішній час місце перебування відповідача їй невідомо. Останнє відоме місце його перебування: АДРЕСА_1 Макіївка, с. Ханжонково, АДРЕСА_2 , 13-60. Вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини забезпечить можливість реалізувати права дитини на виїзд за кордон з метою оздоровлення, відпочинку, лікування. У зв`язку із чим просить визначити місце проживання сина разом із нею та стягнути з відповідача судовий збір на її користь в сумі 768,40 грн..
Ухвалою суду від 09.07.2019 року провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні.
Ухвалою суду від 21.08.2019 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надати суду письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, оскільки вона мешкає у м. Києві та її син потребує постійного догляду. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на сайті.
Представник третьої особи - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. До суду надав висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,
30.06.2012 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 .
Заочним рішенням Краматорського міського суду від 25.07.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.08.2011 року, витягом про державну реєстрацію прав, виданого КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.
Відповідно до Розпорядження Київського міського голови Кличко В. від 19.02.2016 року № 125/1, назву вулиці Чудновського перейменовано на вулицю Чупринки Григорія.
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої 23.04.2019 року Відділом з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Дніпровської РДА.
ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, про що свідчить її податкова декларація.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.05.2019 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.11.2018 року і до повноліття дитини.
Місце знаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на даний час не встановлено, що підтверджується листом Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві від 31.10.2018 року № Т-5358/125/50-2018.
Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Відповідно до ч. 8 ст 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Ч.ч. 1,2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
За частиною третьою статті 161 СК України якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.
Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції, держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Крім того, відповідно до положень абзацу 2 принципу 7 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1386 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання: ця відповідальність лежить перш за все на батьках.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.
Також, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини необхідно виходити з балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Необхідно враховувати принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенцію про права дитини, ратифіковану постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року № 789-ХІІ, та положення національного законодавства.
Декларація, прийнята резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН - це міжнародний договір у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів та Закону України «Про міжнародні договори України». Вона встановлює основні принципи в сфері забезпечення прав дитини.
У свою чергу Конвенція про права дитини є міжнародним договором, приєднавшись до якого у 1991 році, Україна взяла на себе зобов`язання щодо забезпечення прав дитини, закріплених у цьому документі. Конвенція - частина законодавства України, як міжнародний договір має пріоритет над національним законодавством, її застосування обов`язкове.
Конвенція про права дитини ґрунтується на принципах, закріплених у Декларації, і розвиває її положення, встановлюючи зобов`язання для країн-учасниць.
Національне сімейне законодавство, яке будується на основі Конвенції, передбачає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суд виходить з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків, віддаючи перевагу тому з них, хто може створити найбільш сприятливі умови для виховання дитини, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до висновку Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.10.2019 року № 103/9387/41/3, на теперішній час вихованням та утриманням малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається ОСОБА_3 Малолітній Ніколай зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . В ході обстеження умов проживання дитини встановлено, що в квартирі зроблений елітний ремонт, наявні необхідні меблі, речі побуту та вжитку, для Ніколая відведено окрему кімнату, де створено належні умови для проживання та гармонійного розвитку дитини. Мати дитини, ОСОБА_3 , має постійне місце роботи, стабільний дохід, та має можливість створити усі умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дитини. Проведеними Дніпровським управлінням поліції ГУНП у м. Києві заходами місце знаходження ОСОБА_2 на даний час не встановлено. Вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .
На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, керуючись положеннями законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин суд приходить до висновку про те, що позивач одноособово утримує дитину, піклується про неї належним чином, забезпечує її житлом, харчуванням, освітою тощо, а відповідач самоусунувся від виконання вказаних обов`язків, а тому, враховуючи інтереси дитини, суд задовольняє позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, про що також не заперечує позивач.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі по 768,40 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись 4, 10, 76, 81,82,89, 259, 264-265, 268, 273, 280 ЦПК України, ст.ст. 141, 161, 180 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 768,40 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, , юридична адреса: Київська область, м. Київ, вул Краківська, 20.

Суддя

Рішення ухвалене й надруковане в нарадчій кімнаті а єдиному екземплярі.

Суддя