Справа пр. №2/756/2214/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Лісовенка О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 14 серпня 1999 року між нею та відповідачем у справі ОСОБА_2 було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народився син ОСОБА_1 .

На теперішній час шлюб між сторонами справи розірвано.

Позивач стверджувала, що син мешкає з нею та перебуває на її утриманні, аліменти, які сплачує відповідач, є недостатніми для забезпечення усіх потреб дитини.

ОСОБА_1 зазначила, що нею за період з 2012 по 2018 рік понесено додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_1 , зокрема вона сплатила за лікування дитини у сумі 6948,90 грн, придбала для сина ноутбук вартістю 28109,00 грн, витратила на розвиток здібностей дитини 17905,00 грн, на відпочинок та оздоровлення дитини - 12256,00 грн. Також позивач вказала, що щоденні обов`язкові додаткові витрати становили 1250,25 грн.

Зважаючи на те, що загальна сума додаткових витрат на дитину склала 66469,15 грн, відповідно до принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину у сумі 33234,57 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, зазначив, що заявлені позивачем до стягнення додаткові витрати не викликані особливими обставинами, а тому стягненню не підлягають. Крім цього, відповідач просив суд урахувати при вирішенні спору, що він є особою похилого віку, стан його здоров`я є незадовільним.

У судові засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши вступне слова позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку.

14 серпня 1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації одружень виконкому Миколаївської міської ради, актовий запис №603 (т. 1, а. с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 18).

За рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 липня 2013 року у справі №490/1872/13-ц шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (т. 1. а. с. 19-20).

Після розірвання шлюбу дитина залишилась мешкати з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2013 року у справі №756/3764/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно (т. 1, а. с. 86-87). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2014 року у справі №756/3025/14-ц розмір аліментів зменшено до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно (т. 1, а. с. 88-90).

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст. ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (ст. ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ст. 141 СК України). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Приблизний перелік особливих обставин міститься в ч. 1 ст. 185 СК України.

Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред'явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц).

У 2014 році позивач ОСОБА_1 витратила 4885,00 грн на стоматологічні послуги, пов`язані з лікуванням ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 91-95); у 2016 році вона придбала ОСОБА_1 ортопедичні устілки вартістю 480,00 грн, що зумовлене лікуванням плоскостопості дитини (т. 1, а. с. 96-97). Також позивач у січні 2018 року сплатила за лікування сина 1583,90 грн (т. 1, а. с. 98-100).

Витрати на лікування ОСОБА_1 зумовлені особливими обставинами - захворюванням дитини, а тому їх слід віднести до додаткових витрат (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27 червня 2018 року у справі №686/3381/17).

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_1 виявляв схильність до образотворчого мистецтва, а тому відвідував Дитячу художню школу №3 Оболонського району м. Києва у (т. 1, а. с. 191-192, 195). Мати дитини сплатила за навчання у цій школі 4590,00 грн (т. 1, а. с. 106-112). Також ОСОБА_1 виявляв здібність до вивчення англійської мови (т. 1, а. с. 194) Для розвитку цих здібностей у сина ОСОБА_1 09 вересня 2017 року уклала з приватним підприємством "Школа англійської мови "English home school" договір про надання послуг з вивчення іноземної мови, за яким сплатила 12000,00 грн (т. 1, а. с. 119-121, 122-123). Таким чином, ці витрати зумовлені особливими обставинами - розвитком здібностей ОСОБА_1 , а тому є додатковими у розумінні ч. 1 ст. 195 СК України (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 січня 2018 року у справі №369/959/16-ц).

Інших договорів на вивчення сином англійської мови позивачем не надано, а тому не можуть вважатись додатковими витратами кошти, сплачені фізичній особі-підприємцеві ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 113-114).

02 березня 2016 року між ОСОБА_1 (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (виконавець) було укладено договір №216/18, за умовами якого виконавець зобов`язалася надати ОСОБА_1 освітню послугу (додаткове навчання) за розробленим курсом, зарахувавши ОСОБА_1 у додаткову групу з предмету "українська мова" (т. 1, а. с. 115). Як пояснила у судовому засіданні позивач, її син мав невисоку успішність у школі з вивчення української мови, що зумовило необхідність її покращити, а тому вона уклала згаданий договір. Отже, витрати, пов`язані з сплатою коштів за договором від 02 березня 2016 року №216/18, не можна вважати додатковими, позаяк вони не викликані особливими обставинами - розвитком здібностей ОСОБА_1

Належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 відвідував спортивну секцію тенісу (відповідного договору тощо) та виявляв здібності у цьому виді спорту (участь та перемоги у змаганнях) позивачем не надано. Оплата оренди тенісного корту та придбання ракетки для гри у теніс не свідчить про такі обставини (т. 1, а. с. 101-103).

Долучена позивачем до позовної заяви квитанція до прибуткового касового ордера від 03 серпня 2015 року про отримання від ОСОБА_1 внеску на реалізацію літньої відпочинкової зміни ЛНТ "Скаутвілль" (т. 1, а. с. 104) беззаперечно не свідчить про те, що ОСОБА_1 відпочивав у цьому таборі, оскільки відсутній договір про надання послуг з організації відпочинку чи інші докази, які б підтверджували ці обставини.

Також не можна віднести до додаткових витрат кошти, сплачені на придбання ноутбука та встановлення на нього операційної системи, позаяк ОСОБА_1 не доведено, що цей ноутбук використовується виключно ОСОБА_1 , а його купівля зумовлена розвитком якихось особливих здібностей дитини.

Витрати на придбання канцелярського приладдя та купівлі проїзного багаторазового квитка на громадський транспорт не відносяться до додаткових витрат. Крім цього, суд звертає увагу на те, що покупцем канцелярських товарів є школа №226, а не ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 126), а також на те, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б засвідчували, що проїзні багаторазові квитки на громадський транспорт придбавались саме для сина ОСОБА_1 .

Таким чином, сума додаткових витрат на ОСОБА_1 становить 23538,90 грн (6948,90 грн + 4590,00 грн + 12000,00 грн = 23538,90 грн).

За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Зважаючи на суму додаткових витрат на ОСОБА_1 , розмір доходів відповідача ОСОБА_2 (т. 2, а. с. 14-19, 47-48), стан його здоров`я, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину понесених нею додаткових витрат на дитину - 11769,45 грн (23538, 90 грн / 2 = 11769,45 грн).

Порядок розподілу судового збору між сторонами врегульовано ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю ІІ групи.

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 18 листопада 2009 року серії МСЕ 09 №055753.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 цієї статті).

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (такий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 01 березня 2017 року у справі №6-152цс17).

Отже, судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 249,59 грн (11769,45 грн / 33234,70 грн х 704,80 грн = 249,59 грн) підлягає компенсації позивачеві за рахунок держави.

Керуючись до ст. ст. 141, 185 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 11769 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) гривень 45 (сорок п`ять) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 249 (двісті сорок дев`ять) гривень 59 (п`ятдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук

Повний текст рішення виготовлено 28 серпня 2019 року