АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року

м. Чернівці

справа № 721/643/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Владичана А. І.,

секретар Конецька Д. Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 , на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 26 червня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Проскурняк С. П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох річного віку. Також просила суд стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 в сумі 14760 гривень.

Посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Згідно відмітки в паспорті позивачки 27 червня 2008 року, шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу у них народилося троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьком цих дітей є відповідач.

Зазначає, що їхній дочці ОСОБА_3 виповнилось 18 років. На даний час вона навчається в Чернівецькому юридичному інституті Національного університету «Одеська юридична академія» на денній формі навчання. Позивачка зазначає, що за час навчання доньки ОСОБА_3 , вона сплатила 29520 гривень, у зв`язку з чим вважає, що відповідач повинен понести 50 відсотків витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 26 червня 2019 року позов задоволено частково.

Cтягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, починаючи з 19 жовтня 2017 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення суд виходив з реальної можливості відповідача сплачувати аліменти щомісячно, не порушуючи права останнього. Суд правильно враховував, що у платника аліментів (відповідача), є на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до положень статей 185, 199 СК України ОСОБА_2 не повинен нести такі витрати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 сплачувати аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років та зобов`язати ОСОБА_2 компенсувати їй додаткові витрати на забезпечення навчання дочки в розмірі 14 760 гривень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що звертаючись до суду першої інстанції з вимогою стягнення аліментів з відповідача саме в розмірі 1500 гривень щомісячно до завершення дочкою навчання вона виходила з вартості внесених платежів за навчання в розмірі 13 520 гривень щороку з розбивкою по семестрам. Крім того дочка потребує забезпечення продуктами харчування, одягом, взуттям та їй необхідні кошти на придбання підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем навчання. Серед понесених нею витрат на забезпечення нормального навчання доньки є покупка ноутбуку, половина вартості якого становить 14 760 гривень.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилався на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги безпідставними.

Зазначав, що на даний час не має постійної роботи, змушений займатись випадковими заробітками, утримувати домашнє господарство.

Його дочці ОСОБА_6 виповнилось 20 років, на період канікул та у вільний від навчання час вона взмозі знайти собі підробіток, який би покращив її матеріальне становище. Окрім цього дочка має можливість отримувати стипендію, яка хоча б частково покривала її потреби у навчанні.

Апелянт не надала доказів необхідності придбання ноутбука для навчання дочки.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

З свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебували у зареєтрованому шлюбі (а. с. 30).

З відмітки у паспорті ОСОБА_1 вбачається, що шлюб між сторонами розірвано (а.с.12).

Від шлюбу народилося троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьком цих дітей є відповідач.

З копії довідки Чернівецького юридичного інституту Національного університету «Одеська юридична академія» від 04 вересня 2017 року та індивідуального договору про підготовку фахівця від 15 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_3 є студентом цього навчального закладу (а. с. 4-5).

З квитанцій №38 від 05 серпня 2018 року та №0.0.842277064.1 від 05 вересня 2017 року вбачається, що за навчання ОСОБА_3 на денній формі навчання в Чернівецькому юридичному інституті Національного університету «Одеська юридична академія» сплачені кошти в розмірі 1352 гривні та 6760 гривень (а. с. 6).

Придбання ноутбуку Асус, сумки для ноутбука та мишки на загальну суму 9250 гривень підтверджується копією чеку за рахунком №12 від 03 вересня 2016 року (а. с. 7).

З довідки виданою управлінням соціального захисту населення Путильської районної державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі призначення та контролю всіх видів допомог і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з 01 вересня 2017 року (а. с. 8).

З виконавчого листа який виданий Путильським районним судом Чернівецької області від 10 січня 2006 року та постанови про відкриття виконавчого провадження від 11 січня 2006 року вбачається, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого державою відповідно до віку кожної дитини (а. с. 9-10).

З довідки про склад сім`ї вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (а. с. 29).

З довідки виданої виконкомом Киселицької сільської ради та копії трудової книжки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 офіційно не працює з 22 квітня 2019 року по даний час (а. с. 61-62).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на утриманні від другого шлюбу у відповідача перебувають п`ятеро неповнолітніх дітей а саме: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.31-35).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Разом з тим стаття 199 СК України передбачає лише право на стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, а не додаткових витрат на повнолітню дитину, що його закінчила.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.

Суд першої інстанції при призначенні розміру аліментів правомірно виходив з реальної можливості відповідача ОСОБА_2 сплачувати щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох річного віку, врахувавши при цьому, що у платника аліментів на утриманні є п`ятеро неповнолітніх дітей.

Однак помилковим є висновок суду про необхідність стягнення аліментів до досягнення повнолітньої ОСОБА_3 двадцяти трьох річного віку.

Вказаний висновок не відповідає вимогам частин 1, 2 статті 199 СК України.

Зокрема, суд не врахував, що аліменти стягуються на період навчання, ОСОБА_3 може перестати навчатися в будь-який час.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції слід змінити. Зокрема в абзаці другому резолютивної частини рішення слова «до досягнення нею двадцяти трьох річного віку» слід замінити словами «на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку».

В решті рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які утримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Вказану правову позицією Верховний Суд виклав у постанові від 24 липня 2019 року по справі №521/2016/16-ц.

Враховуючи вище наведене, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання неповнолітньої дитини є безпідставними.

Також помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір аліментів на утримання дитини яка навчається, оскільки суд не врахував, що відповідач отримує матеріальну допомогу на неповнолітніх дітей.

Вказана обставина на яку посилається апелянт не звільняє відповідача ОСОБА_2 від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити.

Керуючись ст.ст.367,368,374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 26 червня 2019 року змінити.

В абзаці другому резолютивної частини рішення слова «до досягнення нею двадцяти трьох річного віку» замінити словами «На період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох річного віку».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 29 серпня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

А. І. Владичан