Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Когут С.І.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратив право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 15.07.2015 р.,вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований у цьому будинку як член сім`ї власника житла,проте у 2016 р.шлюб між ними був розірваний,відповідач добровільно залишив будинок з усіма особистими речами,фактично створив іншу сім`ю,де і мешкає за невідомою позивачу адресою.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача як колишнього члена її сім`ї,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

В судове засідання позивач не з`явився,надав письмову заяву ,в якій просить суд розглядати справу без її участі та задовольнити позов на підставі викладеного вище.

Відповідач в судове засідання не з*явився,надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на зняття з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 ,оскільки він за цією адресою не мешкає більше 2-х років,претензій щодо цього будинку до ОСОБА_1 не має.

На підставі ст.223 ЦПК України,суд розглянув справу без участі позивача та відповідача.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору дарування від 15.07.2015 р.,посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., ОСОБА_1.на праві власності в цілому належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.07.2015 р.,номер запису про право власності:10425756.

З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на вказаний вище будинок у встановлений законом спосіб та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані.

З 04.04.2009 р.у будинку,що є власністю позивача,був зареєстрований відповідач ОСОБА_2 ,що підтверджено інформацією з домової книги.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.08.2016 р.шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний,при розгляді справи суд встановив,що шлюбні стосунки між сторонами припинені з 2012 р.

Власною заявою яка відповідає вимогам щодо належності та допустимості як доказу,відповідач підтвердив факт не проживання за місцем реєстрації останні 2 роки та відсутність претензій до ОСОБА_1 як власника будинку.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,особа,яка за згодою власника була зареєстрована у належному йому житловому приміщенні,втрачає право користування житловим приміщенням ,якщо протягом року не проживає у ньому без поважних причин.

Аналізуючи наведене,суд дійшов висновку,що відповідач ОСОБА_2 ,хоча і був зареєстрований у спірному житловому приміщенні як член сім`ї власника,після розірвання шлюбу з позивачем ним вже не являється,фактично цим житлом не користувався понад встановлені законом строки,його реєстрація створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні власністю.

На підставі ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,таким,що втратив право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущен