Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5414/19 Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 19 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження м. Житомирі цивільну справу № 279/5414/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Коренюка В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 261660 грн., сплачених ним в якості авансу на підставі попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Ухвалою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2019 року цивільну справу № 279/5414/19 передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

Зокрема зазначає, що даний спір не пов`язаний із правом власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району, а стосується виключно прав та обов`язків сторін попереднього договору купівлі-продажу цього нерухомого майна. Відтак, висновок суду про наявність підстав для застосування правил виключної підсудності є помилковим.

Відповідно до по положень ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку проте, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

При вирішенні питання про передачу матеріалів справи за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини пов`язані із земельною ділянкою, розташованою на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району, з приводу якої за попереднім договором сторони домовились укласти договір купівлі-продажу. Отже, в даному випадку наявні підстави для застосування правил виключної підсудності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Зміст позовної заяви свідчить, що ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача сплачені ним в якості авансу кошти у розмірі 261660 грн. на підставі попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0975, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

За загальним правилом ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року 33, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним ( стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна ( статті 364,367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна ( статті 370,372 ЦК України); про право користування нерухомим майном ( визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди зелі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, правила виключної підсудності застосовуються щодо позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, в тому числі й щодо спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Оскільки в даному випадку спірні правовідносини стосуються повернення грошових коштів, переданих на підставі попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 повинні розглядатись за правилами виключної підсудності, а саме - за місцем розташування вказаної земельної ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Враховуючи вищезазначене, підстави для скасування ухвали відсутні.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 259,268,367, 368, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 26 грудня 2019 року.