КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/9647/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сержанюка А.С., Сушко Л.П.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про розірвання спадкового договору.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним позовом який обгрунтовувала тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 , їй належить Ѕ частка цієї квартири, а її сину ОСОБА_2 та внучці ОСОБА_3 належить по ј частці цієї квартири.

В зазначеній квартирі проживає її син ОСОБА_2 разом із своєю сім`єю, а вона з 1994 року по теперішній час постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2 , що належить дружині її сина - ОСОБА_4

13 листопада 2004 року вона уклала з сином ОСОБА_2 спадковий договір за умовами якого вона передає після її смерті у власність ОСОБА_2 належну їй на праві спільної часткової власності Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , взамін цього ОСОБА_2 зобов`язався виконати її розпорядження немайнового характеру.

Оскільки відповідач не приділяє їй належної уваги, не виконує умов договору, стосунки між ними погіршились, позивач просила розірвати спадковий договір.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Зазначає, що відповідач порушив умови спадкового договору, а тому є всі підстави для його розірвання.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 підтримали свої позиції викладені у апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_2 в апеляційному суді проти задоволення скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що обставини зазначені позивачем не можуть бути підставою для розірвання спірного спадкового договору, оскільки не є істотними порушеннями відповідачем умов правочину.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.01.1998 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних частках (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2004 року ОСОБА_1 успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_6 ј частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

ОСОБА_1 є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить по ј частці цієї квартири.

Також установлено, що ОСОБА_1 з 1994 року по теперішній час постійно проживає в квартирі АДРЕСА_2 , що належить дружині її сина відповідача - ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , а відповідач ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_7 та дружиною ОСОБА_4 постійно проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

13 листопада 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеного спадковий договір згідно п. 1 якого, позивач передає після своєї смерті у власність ОСОБА_2 належну їй на праві спільної часткової власності Ѕ частку квартири, а ОСОБА_2 , взамін цього зобов`язується виконувати розпорядження ОСОБА_1 , які передбачені п. 9 цього договору, а саме: за згодою сторін набувач майна повинен виконувати розпорядження немайнового характеру, пов`язані з необхідною увагою відносно відчужувача, для забезпечення його нормальних життєвих зв`язків.

Пунктом 14 цього договору передбачено, що у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача (а.с. 15).

Відповідно до положень статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

У статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не надав суду докази на підтвердження виконання ним умов спадкового договору, що є його процесуальним обов`язком у силу вимог ст. 81 ЦПК України.

Посилання відповідача на те, що між сторонами виникли неприязні стосунки не звільняє останнього від обов`язку щодо доведення факту виконання умов договору, оскільки у силу вимог ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Тобто доведення виконання умов спадкового договору є обов`язком відповідача.

У судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував той факт, що не додержується виконання договору.

Пунктом 14 вищезазначеного договору передбачено, що у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача.

Враховуючи, що місцевий судом було невірно встановлено обставин, що мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, рішення місцевого суду у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК Україин підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про розірвання спадкового договору - задовольнити.

Спадковий договір укладений 13 листопада 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчено і зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій 13 листопада 2004 року за номером 10-1443 державним нотаріусом Одинадцятої київської нотаріальної контори Авдієнком В.В. - розірвати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: