н/п 2/490/3281/2019 Справа № 490/7512/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

30 серпня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 до Департаменту з надання адміністартивних послуг Миколаївської міської ради , треті особи із самостійними вимогами щодо предмету спопу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у коритуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом зняття з реєстрації міісця проживання осіб ,-

встановив:

ОСОБА_1 , від імені яког позов подано адвокатом Гусаровим Вадимом Миколайовичем звернувся до суду з позовом в порядку цивільного судочинства , в якому прросив зобовязати Департамент з надання адмінстративних послуг ММР зняти з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В обгрунтування позову посилався на те, що є співвласником вказаного будинку і йому стало відомо, що в будинку зареєстровані невідомі йому особи. При зверненні до відповідача йому повідомили, що в результаті перевірки дійсно встановлено факт реєстрації третіх осіб за вказаною адресою та роз`яснено, що вівдсутні повноваження щодо зняття з реєстрації місця проживання осіб, окрім підстав зазначених у п. 26 Правил реєстрації місця проживання , затвердженим постановою ЕКМУ вд 02.03.2016 року № 207 "Про затвердження Прпавил режстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного держапвного демографічного реєстру".

Але відповідач відповідно до п. 28 вказаних правил зобовязаний у разі виявлення порушень вимог законодавства при проведенні реєстрації місця проживання скасувати реєстрацію особи.

Провадження за вказаним позовом не може бути відкрито у зв`язку з наступним.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що відповідач, здійснивши реєстрацію місця проживання вищезазначених осіб, діяв неправомірно, всупереч діючому законодавству , та своїми діями обмежив права позивача як власника житлового будинку .

Хоча зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує право користування житловим будинком з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте жодних вимог до них він не заявляє, як і цілком безпідставно зазначає цих осіб у якості третіх осіб із самостійними вимогами щодо предмету спору - оскільки це протирічить положенням ст. 52 ЦПК України.

Отже, вимоги позову зводяться виключно до оспорювання дій Департаменту з надання адміністапртивних послуг ММР щодо відмови позивачеві у знятті з реєстрації вказаних осіб за місцем проживання у вказаному житловому будинку.

Так, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Разом з цим, відповідно до приписів ч. 3 вказаної норми адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, з наведеного вбачається, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №337/2535/2017 (провадження №14-130цс18).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Оскільки жодних вимог приватно-правового харектеру , незважаючи на назву самоої позовної заяви, позивачем не заявлено взагалі, отже заявлені вимоги до відповідача не є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і не є заявленими разом з ними.

Таким чином позов відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевказаного, керуючись пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 , поданим через представника ОСОБА_2 , до Департаменту з надання адміністартивних послуг Миколаївської міської ради , треті особи із самостійними вимогами щодо предмету спопу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у коритуванні та розпорядженні житловим будинком шляхом зняття з реєстрації міісця проживання осіб .

Роз`яснити ОСОБА_5 його право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.А. Гуденко