Справа№ 324/38/19
Провадження № 2/324/226/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 Пологівський районний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Іванченка М.В.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач Пологівська районна державна адміністрації Запорізької області як орган опіки та піклування звернулась до суду із позовом, в якому зазначено, що з 14.09.2017 по теперішній час малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради на повному державному забезпеченні. Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_2 . Опікуються дитиною бабуся - ОСОБА_4 та тітка - ОСОБА_5 . Державна реєстрація ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведена у відповідності до ч.1 ст.135 СК України (відомості про батька внесені за заявою матері). Відповідно до висновку Пологівської РДА Запорізької області як органу опіки та піклування, від 09.11.2018 №01-44/0874, «Про виконання батьківських обов`язків громадянкою ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » встановлено, що громадянка ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить наступне. Так, 14.09.2017 в ході проведення профілактичного рейду «Сім`я» була відвідана родина громадянки ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами рейду було встановлено, що умови та санітарно-гігієнічний стан приміщення, в якому утримується малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , створюють загрозу життю та здоров`ю дитини, про що складений відповідний Акт обстеження умов проживання від 14.09.2017. У зв`язку із вищезазначеним, малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , службою у справах дітей Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області 14.09.2017 була направлена до КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР з метою надання соціально-психолоічної допомоги за заявою матері ОСОБА_1 . Комісією було встановлено, що сім`я громадянки ОСОБА_1 потребує соціального супроводу, оскільки опинилася у складних життєвих обставинах і не в змозі подолати їх за допомогою власних засобів та можливостей, окрім того, в цій сім`ї існує ризик передачі дитини до закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, хоча подібне відношення до виконання своїх батьківських обов`язків відповідачем спостерігалося за нею і раніше, про що зазначено у листах Пологівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 13.09.2017 №667/01-09 від 25.09.2017 №741/01-09. З моменту влаштування малолітньої дитини до закладу матір жодного разу не порушила питання про повернення доньки за місцем її проживання перед спеціалістами служби у справах дітей, хоча була ними попереджена про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, про що свідчить Акт обстеження утримання та виховання дітей у сім`ї, складений 06.09.2017. У відповідності до довідок КЗ «Пологівського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради від 21.09.2018 №01-16/589 та від 26.04.2018 №01-16/279 громадянка ОСОБА_1 співпрацювала з психологами лише двічі і не з власної ініціативи, а за запрошенням спеціалістів закладу, що свідчить про повну безвідповідальність матері. Дитина мала педагогічну занедбаність та загальмованість пізнавальних процесів, про що було повідомлено матері під час першої консультації, однак, зацікавленості до співпраці матір`ю не було виявлено. Останній візит громадянки ОСОБА_1 до доньки відбувся 27.08.2018. З моменту останнього відвідування і по теперішній час мати не цікавилася перебігом справ у житті дитини, станом її здоров`я в жодний із способів: ані під час особистих звернень, ані засобами телефонного зв`язку. Спеціалісти закладу неодноразово телефонували громадянці ОСОБА_1 , але вона на дзвінки не відповідала. Зважаючи на викладене, заклад вважає недоцільним повернення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сімейне оточення. Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є студентом денного відділення ІІ курсу Відокремленого структурного підрозділу «Оріхівський коледж ТДАТУ». У відповідності до довідки навчального закладу від 20.11.2018 №427 вона здобуває освіту з 01.09.2017 за рахунок держбюджету без отримання стипендії, однак, її мати ОСОБА_1 байдуже ставиться до благополуччя та розвитку дитини, самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, про що свідчать заяви дитини від 26.02.2018 та від 09.11.2018. Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не спілкується з матір`ю взагалі, оскільки вона не проявляє до неї зацікавленості. Матеріальної підтримки на утримання доньки ОСОБА_1 не надає, аліментів не сплачує, добровільної допомоги в утриманні та вихованні дитини не здійснює, чим порушує вимоги статті 108 СК України про обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до довідки, наданої Пологівським ВП ГУНП в Запорізькій області за №8256/70/01-17 від 11.10.2017, ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності 06.09.2017 за ч.1 ст.184 КУпАП та 17.09.2017 за ч.1 ст.178 КУпАП. У якості заходів досудового врегулювання родина громадянки ОСОБА_1 , у відповідності до листів Пологівського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 26.09.2018 №833/01-09, від 04.05.2018 №383/01-09, від 23.10.2017 №3859/01-09 перебувала під соціальним супроводом Пологівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 25.09.2017 по 22.06.2018 з проблемою неналежного виконання батьківських обов`язків. Дану родину знято із соціального супроводу без досягнення позитивного результату через систематичну неучасть без поважних причин зазначеної громадянки в заходах, передбачених планом соціального супроводу сім`ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Фахівцями із соціальної роботи було здійснено 7 відвідувань родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що були складені чисельні акти соціальних відвідувань разом із суб`єктами соціальної роботи, залученими до здійснення соціального супроводу даної родини. Відповідно до індивідуального плану соціального супроводу, спрямованого на подолання складних життєвих обставин, громадянці ОСОБА_1 фахівці із соціальної роботи РЦСССДМ надали комплекс соціальних послуг та провели бесіди щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків та необхідності ведення здорового способу життя, приведення приміщення до належного санітарно-гігієнічного стану. З листопада 2017 року відповідач ОСОБА_1 змінила місце проживання, але не повідомила нову адресу фахівцям РЦСССДМ, через що відвідування її за місцем проживання стало неможливим. Телефонні дзвінки фахівців вона ігнорувала, до установи дана громадянка сама зверталась 5 разів, але рекомендацій працівників так і не дотримувалася. На чисельні пропозиції звернутися до лікаря-нарколога з метою кодування від алкогольної залежності категорично відмовлялася, та, не зважаючи на всю проведену фахівцями роботу з даною родиною, через систематичне зловживання ОСОБА_1 алкогольними напоями, її поведінка, зазвичай, була неадекватною, подекуди агресивною, що заважало їй сприймати рекомендації фахівців. Залишення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю є небезпечним для життя дітей, їх здоров`я та морального виховання. У зв`язку із цим позивач просить позбавити громадянку ОСОБА_1 батьківських прав стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути на користь піклувальника (прийомних батьків, батьків-вихователів, усиновлювачів) або установи (закладу), в якому будуть перебувати діти і який буде виконувати функції їх державного опікуна, з ОСОБА_1 аліменти на утримання її дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

В судовому засіданні представник позивача Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування Полєшко О.В., підтримавши позов та виклавши мотиви його пред`явлення, просила поданий позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно її дітей.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування, зазначала, що вона змінили свої ставлення до дітей, проживає з ними та піклується про них, тому просила суд відмовити в позові в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.2018 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, та неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.02.2002 виконкомом Білогір`ївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.

Державна реєстрація ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведена у відповідності до ч.1 ст.135 СК України (відомості про батька внесені за заявою матері), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 СК України №7, наданим 22.05.2018 Пологівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області.

Державна реєстрація народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведена у відповідності до ч.1 ст.135 СК України (відомості про батька внесені за заявою матері), що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 СК України №2, наданим 01.06.2018 Оріхівським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області.

Відповідно копії інформації №667/01-09 від 13.09.2017 Пологівським РЦСССДМ було повідомлено Пологівську районну державну адміністрацію щодо перебування малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у складних життєвих обставинах та про доцільність відібрання її у батьків.

Згідно копії інформації №01-16/589 від 21.09.2018 КЗ «Пологівський ОЦСПРД» Запорізької обласної ради вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в центрі з 14.09.2017. За період перебування дитини у закладі мати ОСОБА_1 співпрацювала з психологами центру тільки 2 рази по запрошенню спеціалістів закладу. Мати відвідала доньку 18 разів, останній візит був 27.08.2018, з того часу мати дитину не відвідувала, зі спеціалістами не співпрацювала, на телефонні дзвінки не відповідала.

Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В абзаці 2 п.16постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, бажає налагодити стосунки з доньками, стала проживати разом з ними та піклуватися про них.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки і таке ухилення повинно суперечити інтересам дитини, негативно впливати на її розвиток.

За висновком Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування №01-44/0874 від 09.11.2018, визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо її доньок.

Разом із тим, відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування суд вважає недостатньо обґрунтованим, оскільки в ньому не в повному обсязі встановлені обставини, які підтверджують умисне ухилення матері від виховання дітей і такий висновок не ґрунтується на найкращому забезпеченні інтересів дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Із копії наказу №01-08/08 від 07.02.2019 служби у справах дітей Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області про тимчасове влаштування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що з 07.02.2019 в сім`ю громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово влаштовано дітей: ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із довідки №200/02-01-17 від 05.11.2019, виданою Малотокмачанською сільською радою Оріхівського району Запорізької області, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована в м.Пологи, але проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та має склад сім`ї: мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із характеристики, наданої виконавчим комітетом Оріхівського району Запорізької області від 05.11.2019 №21/02-02-17, вбачається, що ОСОБА_1 народилася й проживала в с.Білогір`я до закінчення Білогір`ївської ЗОШ І-ІІ ст., після чого виїхала на навчання й постійне місце проживання в м.Пологи. Навесні 2019 року ОСОБА_1 повернулася в с.Білогір`я до своєї матері ОСОБА_4 за вищевказаною адресою, де на даний час і проживає разом зі своїми неповнолітніми доньками; інформацією про її працевлаштування сільська рада не володіє.

Із копії акту обстеження житлово-побутових умов від 30.10.2019 вбачається, що комісією у складі заступника голови ради опіки та піклування Голушко Н. Г. , в.о. старости сіл Білогір`я, Новопокровки, Лугівського ОСОБА_7 , фахівця із соціальної роботи ОСОБА_8 , було проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , висновок - створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дітей; санітарно-гігієнічні умови проживання добрі, в будинку чисто, охайно; психологічний клімат в сім`ї сприятливий для проживання, навчання та розвитку дітей.

Відповідно до копії довідки №427 від 20.11.2018, наданої відокремленим структурним підрозділом «Оріхівський коледж» Таврійського державного агротехнологічного університету, вбачається, що ОСОБА_3 є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Оріхівського коледжу ТДАТУ», денного відділення, ІІ курсу з 01.09.2017 по 30.06.2020, навчається за рахунок держбюджету без отримання стипендії.

Допитана в ході судового розгляду справи неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заперечила проти позбавлення її матері ОСОБА_1 батьківських прав щодо неї та її малолітньої сестри, оскільки на теперішній час мати змінила своє ставлення до них, проживає разом з ними та піклується про них, їздить на заробітки і матеріально утримує, алкоголем не зловживає, за місцем проживання прибирає та готує їжу для них, відвідує їх за місцем навчання, тому просить не позбавляти її батьківських прав.

Таким чином, позивачем не доведено тих виключних обставин, які є підставою для задоволення позову і за яких, позбавлення батьківських прав відповідача буде здійснено в інтересах дітей.

Однак при цьому, суд зазначає, що при вирішенні даного спірного питання приоритетним є не встановлення вказаних виключних обставин, а перш за все це встановлення принципу «найкращих інтересів дитини".

Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

При цьому у даному випадку рішення суду повинно переслідувати як законний спосіб (стаття 165 Сімейного кодексу України) втручання у сімейне життя, так і законну мету щодо захисту «прав та свобод інших осіб», а конкретно - дитини. Таке втручання на думку суду у даному випадку не є необхідним, оскільки позбавлення дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи її малолітній вік (вісім років), а також неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які потребують опіки матері, що найкраще відповідає інтересам дітей та переслідує мету їх зростання саме під безпосередньою опікою матері.

Матеріали справи не містять доказів негативного впливу матері на виховання дітей та доказів, що позбавлення дітей батьківської опіки буде в їх найкращих інтересах.

З огляду на викладені обставини, які підтверджуються дослідженими доказами, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_1 відносно її доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому в задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд вважає на необхідне попередити відповідача ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання й утримання доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про покладення на Пологівську районну державну адміністрацію Запорізької області як орган опіки та піклуванняконтролю за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно її доньок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164-167 СК України, ст. ст. 11, 12, 13, 81, 133, 141, 211, 223, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Пологівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на Пологівську районну державну адміністрацію Запорізької області як орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Пологівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений станом на 19.11.2019.

Суддя: М.В. Іванченко