Справа №642/4664/19
Провадження № 2/642/1411/19
21 серпня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Проценко Л.Г.
за участю секретаря Канаєвої К.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про стягнення коштів, -
Представник позивача, адвокат Пекареніна О.М., надала через канцелярію суду заяву про слухання справи у відсутність позивача та представника позивача, в якій зазначила, що позов підтримує, просить розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами та задовольнити позов, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позовну заяву не надав. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
24 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 надала відповідачу - ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 700 доларів США у борг. Строк повернення коштів було встановлено не пізніше 20 травня 2019 року. Крім того, Сторонами було обумовлено і те, що у випадку несвоєчасного повернення грошових коштів позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі 5% за кожен день прострочення. Даний факт підтверджується розпискою, яку представник позивача подала до суду.
Отримані кошти відповідач 20 травня 2019 року в обумовлений сторонами термін не повернув. Усні звернення позивача боржник ігнорує. Таким чином, має місце порушення цивільних прав позивача у зв`язку із чим вона потребує їх захисту в судовому порядку, як про це зазначено у позові.
.Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За правилами ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України: за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інший речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України).
В силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, є підстави стверджувати про те, що розписка свідчить про укладення між сторонами договору позики у зв`язку із чим і виникло цивільно-правове зобов`язання договірного характеру.
Водночас необхідно зазначити і те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звично ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, неповернення Відповідачем Позивачу отриманих грошових коштів 20 травня 2019 року за договором позики свідчить про неналежне виконання зобов`язання боржником.
З огляду на те, що Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, то відповідно у нього виникла заборгованість в розмірі як неповерненої основної суми позики, так і додаткової, що нараховується у відповідності за статтею 625 ЦК України та ст. 549 ЦК України.
За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві борг (грошові кошти в тій же самій сумі або речі, визначені родовими ознаками в тій же кількості, такого роду та тієї ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановленому договором.
Разом із тим, ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання повинно бути виконане в гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший її порядок не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.
У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Станом на 21 серпня 2019 року за офіційним курсом обміну валют, встановленим Національним банком України, який складає 25,1313 грн. за 1 американський долар, 700 доларів США дорівнюють х 25,1313 грн. = 17 591 грн.91 коп.(сімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто одна гривня 91 коп.)
Окрім того, згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1412цс16, від яких Велика палата Верховного Суду не відступила, а тому відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суди мають враховувати їх при ухваленні рішень.
Відповідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.
Позивачем приведений вірний розрахунок процентів за обліковою ставкою Національного Банку з 21.05.2019р. по 05.07.2019р., тобто за 46 днів. Проценти розраховані наступним чином: сума боргу 700 доларів США помножити на облікову ставку НБУ 17,5% у рік поділити на 100% поділити на 365 днів помножити на 46 днів.
Таким чином, розмір процентів становить 15.44 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 21 серпня 2019 року складає: 15,44 доларів США х 25,1313 грн = 388 грн. 03 коп.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
З огляду на те, що боржник - ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконує, то враховуючи приписи ст. 625 ЦК України Позивачем було здійснено відповідні нарахування.
Станом на 05 липня 2019 року, тобто на час звернення Позивача з позовом до суду, прострочення зобов`язання Відповідачем складає 46 днів, а 3 % річних за вказаний період складають 2,65 доларів США, що станом на 21 серпня 2019 року за курсом, встановленим Національним Банком України, складає: 2,65 доларів США х 25,1313 грн = 66 грн. 60 коп.
Згідно із ст. 549 ЦК України: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Оскільки боржником належним чином не виконуються умови договору позики, це є підставою згідно умов договору та ст. 624 ЦК України для стягнення з боржника штрафних санкцій (пені) за порушенням умов договору позики.
З огляду на те, що Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, то з урахуванням вимог законодавства та виходячи із домовленості сторін Позивачем було нараховано пеню - 5 % за кожен день прострочення з 21 травня 2019 року по 05 липня 2019 року. яку позивачем розраховано в розмірі 1610,00 доларів США.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов`язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.
Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов`язання, суд вважає за необхідне зменшити її розмір до розміру суми займу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ №6-100цс14 від 03.09.2014 р.
Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
59,17 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору 768,40 грн. дорівнює 454,66 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 280-283, ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про стягнення коштів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454 грн. 66 коп.
В задоволенні іншої частини вимог -відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Л.Г. Проценко