Справа № 445/370/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип`яка П.В.

секретаря судового засідання Мацайло О.М.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Чали ОСОБА_2 .,

представника третьої особи Сабаля ОСОБА_3 .З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроконтакт Україна", ОСОБА_5 , про стягнення страхової виплати,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПрАТ "Європейський страховий альянс" про стягнення страхової виплати. В обгрунтування позову вказує, що 30.01.2018 близько 19 год. 00 хв. на автодорозі Львів-Тернопіль в с. Ясенівці Золочівського району Львівської області водій автомобіля "Volkswagen-Caddy", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 допустив наїзд на нього. Внаслідок вказаного ДТП він отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, перелому гомілки та ребер і був госпіталізований у Золочівську ЦРЛ. Постановою слідчого СВ Золочівського ВП ГУНП у Львівські області від 22.03.2018 кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000066 від 31.01.2018 закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 на момент вчинення даного ДТП була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс". 18.07.2018 він звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП та необхідними документами, а також заявами про виплату страхового відшкодування. Однак, відповідачем йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Вказує, що шкода заподіяна йому джерелом підвищеної небезпеки, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала незалежно від наявності її вини. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс", то завдана шкода в сумі 85840,09 гривень, з яких 14738,49 грн. - витрати на лікування, 67014,00 грн. - витрати пов`язані з стійкою втратою працездатності, 5% від страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю - відшкодування моральної шкоди, повинна бути відшкодована ПрАТ "Європейський страховий альянс". Також, зазначає, що оскільки страхове відшкодування не було виплачене відповідачем позивачу за його зверненням, рішення про відмову виплати страхового відшкодування прийнято 11.09.2018, то відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму основного боргу з урахуванням 3% річних, пені, інфляційного збільшення боргу. Так загальний розмір страхового відшкодування складає 106826,61 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7200,00 грн.

Представник позивача подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила позовні вимоги. В обгрунтування своїх заперечень зазначила, що 24.04.2017 між відповідачем та ТзОВ "Електроконтакт Україна" було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим ТЗ є автомобіль "Volkswagen -Caddy", д.н.з. НОМЕР_1 . 30.01.2018 року відбулася вищевказана ДТП. Однак, кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України щодо ОСОБА_5 закрито, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Натомість, пішохода ОСОБА_4 постановою про адміністративне правопорушення визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП. Враховуючи те, що дії водія автомобіля не були неправомірними, між ними та шкодою відсутній безпосередній причинний зв`язок та відсутня вина водія автомобіля, обов`язок відшкодування шкоди у відповідача не виникає. Також, вказує, що оскільки з технічної точки зору, причиною настання ДТП стала та обставина, при якій об`єктивна видимість пішохода ОСОБА_4 на проїжджій частині дороги настає на такій відстані від автомобіля, на якій водій ОСОБА_5 вже був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування свого транспортного засобу, то це є непереборною силою і при вирішенні питання про відшкодування шкоди має бути застосовано положення ч.2 ст. 1166 ЦК України. Крім того, звертає увагу, що висновком експерта № 516/2018 -т встановлено, що в крові позивача виявлено 1,36 проміле етилового спирту. Звертає увагу, що груба необережність потерпілого сприяла виникненню та збільшенню шкоди, тому залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування має бути зменшено.

Щодо вимоги про відшкодування витрат за прострочення виплати страхового відшкодування, вказує, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на таке відшкодування, за наявності відповідних документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими або у разі невизнання майнових вимог заявника прийняти відповідне рішення. Якщо справа з приводу ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у справі законної сили. Відповідачем отримано заяву позивача про виплату страхового відшкодування 18.07.2018. Рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування прийнято та надіслано відповідачем позивачу 11.09.2018. Тому вважає, що жодних порушень прострочення страхового відшкодування бути не може. З приводу попереднього розрахунку судових витрат позивача зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, що не є доведеним та не підлягає задоволенню. У зв`язку з наведеним просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача заперечив доводи представника відповідача про те, що ДТП виникла внаслідок дії обставин непереборної сили, оскільки такі не підтверджено належними та допустимими доказами. Крім того, звертає увагу, що постанова про закриття кримінального провадження від 31.01.2018 відносно ОСОБА_5 підтверджує факт настання ДТП та заподіяння шкоди автомобілем "Volkswagen -Caddy", д.н.з. НОМЕР_1 , який є джерелом підвищеної небезпеки, ОСОБА_4 , що повинна бути відшкодована незалежно від вини особи, яка керувала таким транспортним засобом.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому вказує, що згідно постанови слідчого про закриття кримінального провадження водій забезпеченого траспортного засобу не міг уникнути наїзду на позивача, а це в розумінні п.1 ч.1 ст.263 ЦК України є непереборною силою, що в свою чергу є підставою для звільнення від деліктної відповідальності. Крім того, вказує на грубу необережність в діях позивача, який перебував в стані алкогольного спяніння, а тому розмір відшкодування має бути зменшено в силу ч.2 ст.1193 ЦК України.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи ТзОВ "Електроконтакт Україна" просив зменшити розмір відкодування на підставі ч.2 ст.1193 ЦК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно постанови слідчого слідчого відділення Золочівського ВП ГУНП у Львівській області Яремчука М.М. від 22.03.2018, ОСОБА_5 30.01.2018 близько 19 год. 00 хв. керуючи автомобілем "Volkswagen-Caddy", д.н.з. НОМЕР_1 , належним ТзОВ "Електроконтакт Україна", проїжджаючи по ділянці дороги Львів - Тернопіль в с. Ясенівці Золочівського району Львівської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забій головного мозку важкого ступеня, перелом склепіння черепа, закриті переломи кісток правої гомілки, тупа травма грудної клітки, правобічний пневмоторакс. Згідно висновку судово-медичної експертизи №32, тілесні ушкодження, які зазнав ОСОБА_4 внаслідок ДТП відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, згідно висновку експерта № 516/2018-т у крові ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в кількості 1,36 ‰. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 1/334 від 05.03.2018 в дані дорожній ситуації у водія ОСОБА_5 не було технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , шляхом екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху, а тому кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрито, у зв`язку з відсутністю події і складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Як вбачається, із полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5748887, цивільно-правова відповідальність власника т/з "Volkswagen-Caddy", д.н.з. НОМЕР_1 , ТзОВ "Електроконтакт Україна" застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс" з 24.04.2017 року по 23.04.2018 року.

Із письмового повідомлення страхувальника про подію з транспортним засобом, судом встановлено, що ОСОБА_5 31.01.2018 повідомив ПрАТ "Європейський страховий альянс" про вказану ДТП.

З матеріалів справи судом встановлено, що 03.07.2018 представник потерпілого ОСОБА_7 .І. звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, яке складається із витрат на лікування 14738,49 грн.; відшкодування пов`язане із стійкою втратою працездатності у розмірі 67014,00 грн.; відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою у розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

На підтвердження понесених витрат на лікування позивачем надано видаткову накладну № КА 180306-1 від 06.03.2018 на придбання набору для остеосинтезу гомілки на суму 9800,00, яка ним оплачена згідно квитанції 0.0.980753055.1 від 06.03.2018 року. Крім того, згідно фіскальних чеків, що надані позивачем в підтвердження понесених ним витрат на лікування, в період з 20.03.2018 по 30.04.2018 ним придбано медичних препаратів на загальну суму 4938,49 грн.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №827022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.05.2018 встановлена друга група інвалідності по причині загального захворювання.

Статтею 1187 ЦК України, передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого.

Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон №1961), зокрема стаття 3 передбачає обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону №1961 при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону №1961).

За приписами ст.23 Закону №1961 шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ст.24 Закону №1961 у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Відповідно до ст.26 Закону №1961 мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Страховиком, в силу вимог ст.26-1 Закону №1961, відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961 порядку.

З врахуванням того, що представником відповідача не доведено, що шкоду завдано потерпілому джерелом підвищеної небезпеки внаслідок непереборної сили або умислу самого потерпілого, суд вважає, що позивач має право на виплату страхового відшкодування у порядку та розмірі встановленому Законом №1961.

Водночас, суд бере до уваги, що позивач отримав від водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_5 кошти в сумі 30000 грн., які використав на лікування, а тому вважає, що розмір страхового відшкодування повинен бути зменшений на вказану суму.

Відповідно до ч.2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Також, при визначенні розміру страхового відшкодування, суд враховує поведінку потерпілого в момент заподіяння йому шкоди, яка проявилася в тому, що потерпілий ОСОБА_4 в темну пору доби проходив по проїжджій частині автодороги Львів-Тернопіль поза пішоходним переходом, перебував в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про наявність грубої необережності в його діях, відсутність вини завдавача шкоди, а тому вважає, що розмір відшкодування необхідно зменшити, зокрема виключити суму морального відшкодування - 5% від страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягає задоволенню становить 51752,49 грн.

Відповідно до ст. 36 Закону №1961 страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими повинен прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК, боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги V ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, зокрема і деліктні, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі 910/22034/15 і з якими погодилась Велика Палата Верховного Суду під час розгляду господарської справи № 910/10156/17.

Враховуючи те, що позивач має право на виплату страхового відшкодування, у виплаті якої відповідачем йому було відмовлено 11.09.2018 року, та в силу положення ст. 625 ЦК України, ст.36 Закону №1961, він також має право на отримання 3% річних від суми основного боргу, з урахування індексу інфляції за весь час прострочення та пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України.

Проте, враховуючи вимоги ст.36 Закону №1961, якою встановлено граничний строк для здійснення страхового відшкодування - 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, суд вважає, що нарахування пені інфляційних втрат та 3% річних слід проводити з 02.10.2018.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від суми основного боргу в розмірі 630 грн., пеня - 7554,37 грн., втрати від інфляції - 2853,20 грн.

Щодо витрат понесених позивачем на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи в розмірі 7200,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 18.06.2018 року, додаток до договору від 18.08.2018 року, де визначено плату за надані адвокатом послуги на виконання Договору - 900,00 грн. за одну годину роботи, детальний розрахунок робіт (наданих послуг) від 27.02.2019 року, із визначенням загальної кількості витраченого часу 8 годин, що становить 7200,00 грн., акт виконаних робіт від 27.02.2019 року та квитанцію № ПН2372 від 27.02.2019 про оплату за надану правову допомогу в розмірі 7200,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на наведене, враховуючи, що дана справа не є складною, вартість наданих послуг адвокатом Мелех Д.О. є явно завищеною та не є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами. Тому, на думку суду розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, слід зменшити до 4000,00 грн., що буде справедливим та відповідатиме складності справи, обсягом наданих послуг та часом, витраченим адвокатом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 73, 78, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 625, 1187, 1193 ЦК України, ст. 22, 26, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс", третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "Електроконтакт Україна", ОСОБА_5 , про стягнення страхової виплати - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ "Європейський страховий альянс"( вул. Ямська, 28А, м. Київ, 03038, ) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) страхову виплату за страховим випадком, що мав місце 30.01.2018 року у розмірі 51752,49 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок гривень 49 коп.)

Стягнути з ПрАТ "Європейський страховий альянс"( вул. Ямська, 28А, м. Київ, 03038, ) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) 7554,37 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 630,00 грн. три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування та 2853,20 грн. втрат від інфляції.

Стягнути з ПрАТ "Європейський страховий альянс"( вул. Ямська, 28А, м. Київ, 03038, ) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в розмірі 2325 грн.

Стягнути з ПрАТ "Європейський страховий альянс"( вул. Ямська, 28А, м. Київ, 03038, ) на користь держави судовий збір в розмірі 628,1 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 22.08.2019.

Суддя П. В. Пилип`як