Справа № 515/1845/18
Провадження № 2/515/239/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенко С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

представника позивача - адвоката Дімітренка В.Є.

відповідача Кометіані О.М. ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лиманської сільської ради Та- тарбунарського району Одеської області

про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якій просилоа визнати за нею право на земельну частку (пай), посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , після смерті якої залишилась земельна частка (пай) розміром 4.97 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну ча- стку (пай) серії НОМЕР_1 , яку вона має право успадкувати в порядку першої черги за зако- ном. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у зв`язку з втратою шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Але вона вона вважає- ться такою, що прийняла спадщину, так як на день її відкриття постійно проживала разом з спад- кодавцем, оскільки остання дуже хворіла та потребувала сторонньої допомоги, та фактично всту- пила в управління та володіння спадковим майном, як передбачено ч.1 ст.549 ЦК в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадку, оскільки не відмовилася від спадщини, яка залишилась після смерті матері, має на руках оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) спадкодавця, відразу після смерті матері розпорядилася деяким належним їй рухомим майном. Зазначені обставини стали причиною звернення останньої до суду з вказаним позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай), оскільки в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадкування зазначеного спадкового майна, вона позбавлена можливості.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги.

Представник відповідача направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсут- ність, проти задоволення позовних вимог не заперечував, вважаючи їх обґрунтованими та закон- ними.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копії листа нотаріуса №1306/02-14 від 01.11.2018 року (а.с.4), слідує, що позивачу відмовле- но в прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після померлої ОСОБА_3 , у зв`язку з про- пуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Як слідує з довідки Лиманської сільської ради № 935 від 14.11.2018 р. (а.с.5), згідно акту вста- новлення факту сумісного проживання від 13.11.2018 р., ОСОБА_2 , 1955 р. народження, та ОСОБА_3 , 1926 р. народження, на момент смерті останньої, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , про- живали разом за адресою: АДРЕСА_1 з 27.03.2001 р. по 03.07.2001 р.

Згідно копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєст- рацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 06.09.2018 р. (а.с.7), 27.10. 1967 р. був укладений шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. Після реєстрації шлюбу останній присвоєно прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8), матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 .

Копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД за № 0184630 від 18.11.1996 р. (а.с.9) підтверджується, що ОСОБА_3 була власницею земельної частки (паю), розміром 4.97 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в агрофірмі «Прикордонник».

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 04.07.2001 р. (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру /спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину/ від 02.03.2019 р. (а.с.33), після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусом відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 63042513, за- реєстрована у нотаріуса за №256/2018 від 25.09.2018 р.. Також в матеріалах спадкової справи наяв- на копія заяви ОСОБА_2 щодо прийняття спадщини за законом, належної її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.35). Інформація щодо прийняття спадщини іншими спадко- ємцями відсутня.

В силу ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які вини- кли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні від- носини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України зас- тосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних ві- дносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Ко- дексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після наб- рання ним чинності.

Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 - в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоє- мець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прий- нята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент від- криття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Згідно ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.529 (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями пер- шої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

В силу ст.550 ЦК УРСР, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує пи- тання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно за наяв- ності інших спадкоємців і спору між ними (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивіль- них і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду циві- льних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є дочкою померлої ОСОБА_3 , а отже, спадкоємцем першої черги за законом, однак, перешкодою в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) є те, що оригінал сертифікату на право на земе- льну частку (пай) втрачено.

Отже, за ОСОБА_2 може бути визнано право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що залишилася після смерті ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.529, 548, 549, 550 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 13, 77-81, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Одеса, РНОКПП: НОМЕР_4 , право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області 18.11.1996 р.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі- сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Тимошенко