Справа № 242/2333/19
Провадження № 2/242/843/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Дурової Н.Г., за участю представників відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 23.04.2019 року, звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.12.2017 року Селидівським міським судом Донецької області з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків щомісячно. Постановою державного виконавця Селидівського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Донецькій області від 03.01.2018 року відкрито виконавче провадження за вищевказаним судовим наказом. ОСОБА_4 навмисно ухилявся від сплати аліментів на протязі 2018 року, у результаті чого виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 22 803 грн. 35 коп. За весь 2018 рік вона не отримувала жодного разу аліменти, що ставило її та дитину скрутне становище, оскільки її заробітної плати не вистачає на утримання дитини, повноцінне харчування, на утримання її у дитячому садочку, одяг, тощо. Заборгованість по сплаті аліментів було погашено тільки 23.02.2019 року і тільки після звернення до органів поліції з заявою про порушення кримінальної справи. У зв`язку з чим, просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.02.2018 року по 19.02.2019 року у розмірі 22 803 грн. 35 коп.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13.05.2019 року відкрито провадження у у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_6 та визнано явку позивача ОСОБА_3 в судове засідання обов`язковою.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.10.2019 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 та зобов`язано Селидівський МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області надати до суду матеріали виконавчого провадження № 5546189 для їх огляду в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Крім того, в матеріалах справи наявна заява позивача від 18.10.2019 року про розгляд справи 18 жовтня 2019 року без її участі та без участі представника.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву не визнав та зазначив, що про видачу Селидівським міським судом Донецької області судового наказу, яким з нього стягнуто аліменти він дізнався лише 21.01.2019 року. Протягом 2016 2018 року він працював у Польщі і знаходився там до 30.03.2018 року. З травня по червень 2018 року і у серпні 2018 року він також проживав у Польщі. Позивач знала про його перебування за кордоном, оскільки вони обмінювалися повідомленнями, у тому числі щодо коштів на утриманні сина. Він відправляв ОСОБА_3 грошові кошти через платіжну систему Western Union: 05.05.2017 року 300 злотих, 12.05.2017 року 1800 злотих, 16.06.2017 року 600 злотих, 04.07.2017 року 100 злотих, 17.07.2017 року 300 злотих, 15.01.2018 року 300 злотих. Тоді як він приїхав до України, він за допомогою знайомих через платіжну систему EasyPay двічі переслав на банківську картку по 1000 грн. 00 коп., а саме 24.08.2018 року та 04.10.2018 року. Всі ці кошти були направлені позивачу, як кошти на утримання сина. З огляду на те, що він не знав про існування судового наказу № 242/5610/17 від 14.12.2017 року, оскільки перебував в той момент за кордоном, а ОСОБА_3 приховала від нього факт винесення судового наказу, в його діях немає вини щодо виникнення заборгованості з виплати аліментів. Не відповідає дійсності і доводи позивача ОСОБА_3 щодо звернення до органів поліції з наміром притягнути його до кримінальної відповідальності, оскільки позивач не надала у якості доказу витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. У зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підтримали відзив на позовну заяву та просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, вислухавши пояснення сторін та свідків, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Згідно заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12.12.2017 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно судового наказу № 242/5610/11, виданого Селидівським міським судом Донецької області 14.12.2017 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.12.2017 року та до досягнення повноліття.

03.01.2018 року ОСОБА_3 подала до Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області заяву про прийняття судового наказу № 242/5610/17 від 14.12.2017 року до виконання.

Постановою державного виконавця Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області від 03.01.2018 року відкрито виконавче провадження за судовим наказом № 242/5610/17 від 14.12.2017 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 110277319 від 11.01.2018 року, ОСОБА_4 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

11.01.2018 року державним виконавцем Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області накладено арешт на майно боржника ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3

20.11.2018 року Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області видано ОСОБА_3 довідку про наявну заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка станом на 20.11.2018 року складала 19 325 грн. 98 коп.

Відповідно до довідки Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області № 55461809 від 15.03.2019 року, судовий наказ передано до виконання 02.01.2018 року. За період з січня 2018 року по лютий 2019 року розмір нарахованих аліментів, виходячи з середньомісячної заробітної плати по м. Селидове, згідно довідки відділу статистики Селидівської міської ради № 01.3-03/3904 складає 22 803 грн. 35 коп. Згідно квитанцій АТ «Ощадбанк» № 57, 13, 50, 16, 55, 56 від 18.02.2018 року КБ «Приват Банк» № 0.0..1 від 19.02.2019 року борг сплачено у повному обсязі на суму 23 793 грн. 35 коп., з урахуванням лютого 2019 року. Заборгованість по аліментам станом на 01.03.2019 року відсутня.

30.01.2019 року представник відповідача ОСОБА_1 звернулася до начальника Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області із заявою щодо надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно сина ОСОБА_4 .

Статтею 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов`язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15. 05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Відповідно до ст. 104 ЦПК України (в редакції станом на 14.12.2017 року) після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів. Копія судового наказу разом з додатками надсилаються фізичній особі - боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостою статті 100 цього Кодексу, а боржнику - юридичній особі чи фізичній особі - підприємцю, - за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Днем отримання боржником копії судового наказу є дата, зазначена у поштовому повідомленні про вручення. У разі якщо боржник відмовляється від отримання копії судового наказу або відсутній за вказаною адресою, днем отримання боржником копії судового наказу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову боржника отримати копію судового наказу чи відмітки про відсутність боржника за вказаною адресою.

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача було досліджено матеріали цивільної справи № 242/5610/17 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитини. Натомість поштове повідомлення про вручення чи то поштове повідомлення з відміткою про відмову боржника отримати копію судового наказу чи відміткою про відсутність боржника за вказаною адресою в матеріалах справи відсутня.

Слід також зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд звертає увагу, що дослідженні в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № ВП 55461809 інформації щодо отримання відповідачем ОСОБА_4 копії постанови державного виконавця Селидівського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області від 03.01.2018 року про відкриття виконавче провадження за судовим наказом № 242/5610/17 від 14.12.2017 року та ознайомлення відповідача зі змістом вказаної постанови не містять.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Слід також наголосити, що переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду, відповідачем в судовому засіданні спростовано факт навмисного ухилення від виконання обов`язків щодо утримання дитини та наявності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Тоді як, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу в підтвердження того факту, що відповідач ОСОБА_4 був обізнаний про існування судового наказу про стягнення з нього аліментів та про початок примусового виконання судового рішення.

Слід також зауважити, що судом вживалися заходи щодо витребування додаткових доказів за клопотаннями сторін, ухвалою суду визнавалася явку позивача ОСОБА_3 в судове засідання обов`язковою, натомість позивач в судове засідання не з`явилася та доказів на підтвердження зазначених в позовній заяві доводів щодо навмисного ухилення відповідачем ОСОБА_4 від сплати аліментів не надала.

Суд також критично відноситься до доводів позивача щодо неотримання від відповідача жодних коштів на утримання дитини на протязі 2018 року, оскільки відповідачем ОСОБА_4 на підтвердження факту виконання обов`язків з утримання дитини, надано роздруківки про проведення грошових переказів через платіжні системи Western Union та EasyPay.

В той самий час позивачем не спростовано факт отримання коштів від відповідача та не наведено доказів, щодо іншого цільового призначення вищевказаних коштів.

Доказів звернення ОСОБА_3 до органів поліції із заявою щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 КК України, а саме за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), суду також не надано.

На думку суду, в судовому засідання відповідачем доведено факт відсутності в його діях вини щодо виникнення заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 27 грудня 2019 року.

Суддя Н.О. Хацько