28.08.2019
Справа № 642/5410/18
Провадження № 6/642/151/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року головуючий суддя Ленінського районного суду міста Харкова Грінчук О.П., за участі секретаря Сузанського О.І., розглянувши матеріали подання державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському р-нах м.Харкова Негруця Ю.С. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в порядку ст. 441 ЦПК України боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Головний державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському р-нах м.Харкова Негруця Ю.С. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , вказуючи, що на примусовому виконанні в Міжрайонному ВДВС по Холодногірському та Новобаварському р-нах м.Харкова перебуває виконавче провадження №58401700 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Міськелектротранссервіс» заборгованості у вигляді матеріальних збитків у розмірі 44 715,34 грн. Станом на 28.08.2019 боржником рішення суду не виконано, вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що боржник доходу не отримує, на рахунках у банківських установах кошти відсутні, пенсію не отримує, на підставі цивільно-трудових договорів не працює, рухомого та нерухомого майна на праві власності не має, тому забезпечити виконання боржником рішення суду без застосування обмеження у праві виїзду не вбачається можливим, тому державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

Оскільки положеннями ЦПК України передбачено негайний розгляд справи, що унеможливлює повідомлення державного виконавця про дату розгляду подання шляхом направлення судової повістки з повідомленням про вручення, в аналізі судової практики ВСУ звертав увагу, що державний виконавець може бути повідомлений про дату судового засідання у спосіб: телеграма, факс, телефонограмою.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, в прохальній частині подання просив розгляд подання проводити без його участі.

На підставі викладено, суд вважає можливим розглянути подання за відсутності державного виконавця на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Так, згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994«Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Окрім того, відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, передбачених п.1-9 цієї статті. Пунктом 5 цієї статті передбачено, якщо підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Виходячи з вимог ст.441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно п.19 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду із поданням щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзд за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.441 ЦПК України зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов"язань повинен вже відбутись і бути об"єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Обов"язок щодо підтвердження цих обставин покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.

Також, слід зазначити, що право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, суб`єкт подання не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України.

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, державний виконавець має навести суду підтверджуючі обставини, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливості виконати своє зобов`язання.

В своєму поданні державний виконавець, обґрунтовуючи вимоги посилається на те, що ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує. Але, державний виконавець вказуючи, що боржник ухиляється від виконання рішення суду не надав необхідних і достатніх доказів, які б свідчили про те, що він має можливості виконати своє зобов"язання і при цьому ухиляється від його виконання, а обмеження у праві виїзду за кордон дасть можливість стягнути суму боргових зобов`язань, що в даному випадку не дає суду достатніх підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

З вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України»,ст. 33 Конституції України,ст. ст. 247, 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському р-нах м.Харкова Негруця Ю.С. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в порядку ст. 441 ЦПК України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Головуючий: