ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/151/19Головуючий по першій інстанції Прилуцький В.О.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Торопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

При подачі позову позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, зазначаючи, що сторони з 14 листопада 1997 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 14 червня 2016 року шлюб між ними було розірвано, про що складено Смілянським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відповідний актовий запис № 32.

Зазначає, що 22 червня 2006 року під час перебування у шлюбі ними було придбано частину вбудового нежитлового приміщення першого поверху та підвалу (літ. А, п/д) площею 190,1 кв.м. по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу комунального майна, посвідченого 22 червня 2006 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрованим в реєстрі за №3321. Право власності на зазначене вище майно було зареєстроване 03 листопада 2006 року за відповідачем.

Крім того, у шлюбі ними також було придбано автомобіль «FORD», 2013 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , модель В-МАХ, тип Хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 . Право власності на вказаний автомобіль також зареєстровано за ОСОБА_1

Вважає, що у зв`язку з тим, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідач може здійснити дії по відчуженню спірного майна без згоди позивача, що в свою чергу призведе до порушення його прав в разі задоволення позову, оскільки унеможливить виконання рішення суду.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- автомобіль «FORD», 2013 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , модель В-МАХ, тип Хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ;

- частину вбудованого нежитлового приміщення першого поверху та підвалу (літ. А, п/д) площею 190,1 кв.м. по АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу комунального майна, посвідченого 22 червня 2006 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрованим в реєстрі за №3321.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Заборонено відчуження частини вбудованого нежитлового приміщення першого поверху та підвалу (літ. А, п/д) площею 190,1 кв.м., що по АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу комунального майна, посвідченого 22 червня 2006 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрованим в реєстрі за №3321 та автомобіля «FORD», 2013 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , модель В-МАХ, тип Хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча по АДРЕСА_2 ) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами і невжиття цих заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, необ`єктивною та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просила її скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, позивачем необґрунтовано та не наведено достатніх обставин та підстав для накладення арешту на майно відповідача, необхідності вжиття судом саме такого заходу, за наявності підстав вважати, що невжиття такого заходу забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалу суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 03 травня 2019 року ОСОБА_1 є власником частини вбудованого нежитлового приміщення першого поверху та підвалу площею 190,1 кв.м., що по АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль «FORD», 2013 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1 , модель В-МАХ, тип Хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Колегія суддів, перевіривши аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 доходить висновку, що вжиті заходи забезпечення позову у даному випадку спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідачки, як власника нерухомого та рухомого майна, щодо вчинення дій з можливого його відчуження на період вирішення спору.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, правильно виходив з того, що між сторонами існує спір та у разі задоволення позову ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яким є частина вбудованого нежитлового приміщення та автомобіль, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження на вказане майно може утруднити виконання рішення суду, тому що вказане майно зареєстроване за відповідачкою та може бути відчужене нею до вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно застосував закон, що їх регулює, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2019 року.

Судді: