КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Київ

Справа № 373/628/19 Головуючий у суді першої інстанції: Керекеза Я.І.

Апеляційного провадження: 22-ц/824/10051/2019 доповідач: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Просила стягувати щомісячно з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 2001 року народження , який продовжує навчання, у розмірі ј частини від його заробітку та всіх видів його доходів, але не менше за 50% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку до досягнення сином двадцяти трьох років.

В обґрунтування позову посилалась на те, що із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2000 року по 21 січня 2013 року.

Від сумісного проживання у шлюбі мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , 2001 року народження, який на сьогоднішній час навчається у Військовому інституті телекомунікацій та інформації.

Син проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному утриманні та вихованні мати.

ОСОБА_2 працює в Переяслав-Хмельницькій районній державній адміністрації на посаді архіваріус архівного відділу Переяслав - Хмельницької районної державної адміністрації, отримує заробітну плату в середньому 3200 грн., яка є єдиним джерелом доходу позивача.

Позивач не має можливості забезпечити повноцінне утримання сина, ніякої матеріальної допомоги вона не отримує.

ОСОБА_1 працює на посаді водія, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Згідно рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2012 року, відповідач повинен був сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини, в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2019 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі ј частини його доходу щомісячно, але не більше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 11 квітня 2019 року і до закінчення навчання сина у Військовому інституті телекомунікацій та інформації, але не довше, ніж до досягнення сином 23 років; стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768, 40 грн. В частині стягнення аліментів в розмірі платежу за один місяць рішення піддано негайному виконанню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 05 червня 2019 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що дана справа розглядалась судом в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Позовну заяву разом з ухвалою суду апелянт отримав 03 травня 2019 року, але у матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення йому конверта 24 квітня 2019 року, апелянт стверджує, що свій підпис там не ставив, та вбачає, що його підпис підробили.

Тому, апелянт був позбавлений законного права захисту своїх прав і не зміг скористатись своїм правом подати відзив на позовну заяву позивача, в якому зазначено і послідовно викладено всі аргументи, факти та обставини справи.

Позивач не надала до суду жодного доказу, що нею витрачаються будь - які кошти на процес щомісячного навчання дитини, та що дитина потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_3 знаходиться на повному державному утриманні, отже повністю забезпечений державою для навчання і не потребує матеріальної допомоги, пов`язаними з навчанням.

На теперішній час, апелянт має нову дружину та неповнолітнього пасинка, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 10 травня 2019 року №968.

ОСОБА_1 працює на посаді водія у ФГ «БП», і його заробітна плата, з утриманням податків, становить 2608,20 грн.,що підтверджується довідкою про доходи з місця роботи.

Всупереч положенням ч.1 ст. 182 СК України, судом не було враховано матеріальне становище та наявність у платника аліментів інших дітей.

Сторони в судове засідання не з'явились повідомлялись судом належним чином про дату, час, і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 21 жовтня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Переяслав-Хмельницького міськвиконкому Київської області (актовий запис № 163).

Від сумісного проживання у шлюбі мають повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с.9).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний.

Рішення суду набрало законної сили 21 січня 2013 року (а.с.8).

Згідно рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2012 року відповідач повинен був сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 750 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2012 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10).

Відповідно до довідки № 1/53/17/287 від 14 березня 2019 року ОСОБА_3 є курсантом 1-го курсу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації з 25 липня 2018 року та находиться на повному державному утримані (а.с.14).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що повнолітній син сторін ОСОБА_3 по справі потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному відділенні не за місцем свого постійного проживання, не працює.

Позивач працює, отримує стабільну заробітну плату, розмір якої є недостатній для задоволення всіх потреб дитини.

Відповідач є особою працездатного віку, доказів незадовільного стану здоров`я чи інших обставин, які б вказували на неможливість надання ним допомоги повнолітньому сину, який навчається, суду не надано, будь-яких заперечень з приводу позову відповідачем не направлено

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає зазначеній нормі процесуального закону виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів встановила, що згідно з довідкою Військового інститут телекомунікацій і інформації за № 1/53/17/287 від 14 березня 2019 року ОСОБА_3 є курсантом 1-го курсу Військового інституту телекомунікацій та інформатизації з 25 липня 2018 року та находиться на повному державному утримані (а.с.14)

Тобто матеріальної допомоги повнолітня особа не потребує оскільки знаходиться на повному державному триманні.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, прийшов до помилкового висновку про те, що повнолітній син сторін по справі потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денному відділенні не за місцем свого постійного проживання, не працює.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суд першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київській області від 11 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 23 серпня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль