Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 132/2605/16-ц

провадження № 61-18177св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , з урахуванням доповнень, на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року в складі судді Аліменко Ю. О. та рішення апеляційного суду Вінницької області

від 27 червня 2017 року в складі колегії суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

14 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення процентів від суми позики.

Позов мотивовано тим, що 13 липня 2014 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в сумі 8 700 доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 16 серпня 2016 року. На підтвердження факту отримання грошей та умов і строків їх повернення ОСОБА_2 була написана відповідна розписка в простій письмовій формі. У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за розпискою, позивач звернувся до суду з позовом про примусове стягнення боргу. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 07 липня 2016 року, яке набрало законної сили 19 липня 2016 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти у сумі

8 700 доларів США, що за офіційним курсом гривні, встановленим Національним Банком України (далі - НБУ) станом на 07 липня 2016 року, еквівалентно

216 124 грн 53 коп., а також 2 170 грн 15 коп. сплаченого судового збору та

5 000 грн витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, яке станом на

13 вересня 2016 року в добровільному порядку ОСОБА_2 не виконано.

Посилаючись на те, що зобов`язання не виконано, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь проценти за користування позикою, в тому числі 3 % річних від простроченої суми в доларах США (8 700 доларів США) за період із 17 серпня 2014 року по 18 липня 2016 року в розмірі 501,97 доларів США та суму процентів у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми в доларах США (8 700 доларів США) за період з 17 серпня 2014 року по 18 липня 2016 року у розмірі 3 689,83 доларів США, разом які складають 4 191,80 доларів США, що за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ станом на 13 вересня 2016 року (дата подачі позовної заяви), еквівалентно 111 630 грн 61 коп.;

3 % річних від простроченої суми в гривні (216 124 грн 53 коп.) за період з

19 липня 2016 року по 13 вересня 2016 року в розмірі 1 012 грн 52 коп., суму процентів у розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми в гривні

(216 124 грн 53 коп.) за період з 19 липня 2016 року по 13 вересня 2016 року у розмірі 5 290 грн 58 коп., а всього 117 933 грн 71 коп., а також стягнути судовий збір у сумі 1 179 грн 33 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня

2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 117 933 грн 71 коп. та судовий збір у розмірі

1 179 грн 33 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Крім того, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, якщо інший розмір не встановлено договором. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано божником, не припиняє правовідносини сторін договору позики, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Зважаючи на те, що рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 07 липня 2016 року у добровільному порядку ОСОБА_2 не виконано, суд першої інстанції стягнув з останнього на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, за період з 14 липня 2014 року по 13 вересня 2016 року, а також 3 % річних від простроченої суми за період з 17 серпня 2014 року по 13 вересня 2016 року.

При цьому суд вважав за необхідне суми процентів розраховувати у доларах США за період до ухвалення рішення про стягнення боргу, до 07 липня 2016 року, та у національній валюті після ухвалення вказаного судового рішення, в резолютивній частині якого зазначено про стягнення грошових коштів у валюті, визначеній розпискою - долари США, та визначено еквівалент такої суми у національній валюті.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням виправлень описок та арифметичних помилок, внесених відповідно до ухвали апеляційного суду Вінницької області від 17 липня 2017 року

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 червня 2017 року рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року скасовано й ухвалено у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 110 285 грн 63 коп., з яких 96 785 грн 25 коп. - проценти за користування позикою у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ,

13 500 грн 38 коп. - 3 % річних від простроченої суми. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 179 грн 33 коп.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача процентів за позикою, нарахованих відповідно до облікової ставки НБУ за весь період користування позиченими коштами та трьох процентів річних від простроченої суми, однак вважав, що судом першої інстанції неправильно зроблено розрахунок сум, що стягуються, а саме: неправильно розраховано суму процентів відповідно до облікової ставки НБУ у період з 14 липня 2014 року по 19 липня 2016 року та три проценти річних від простроченої суми у період з 17 серпня 2014 року по 18 липня 2016 року, оскільки розрахунок було здійснено в іноземній валюті - в доларах США, що є порушенням норм матеріального права.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, останній просить скасувати рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 червня 2017 року й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У подальшому до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_2 надійшло доповнення до раніше поданої ним касаційної скарги, у якому останній просить скасувати рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 червня 2017 року з урахуванням ухвали апеляційного суду Вінницької області від 17 липня 2017 року, якою виправлено описки та арифметичні помилки в рішенні апеляційного суду Вінницької області від 27 червня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, обґрунтовано скасувавши рішення Калинівського районного суду Вінницької області

від 31 жовтня 2016 року з тих підстав, що судом першої інстанції неправильно зроблено розрахунок стягуваних сум, а саме: неправильно розраховано суму процентів відповідно до облікової ставки НБУ у період з 14 липня 2014 року

по 19 липня 2016 року та три проценти річних від простроченої суми у період

з 17 серпня 2014 року по 18 липня 2016 року, оскільки розрахунок було вчинено в іноземній валюті - у доларах США, що є порушенням норм матеріального права. Розраховуючи вказані суми в гривнях, суд вийшов за межі позовних вимог, взявши за основу своїх розрахунків за весь період прострочення суму гривневого еквіваленту суми боргу, вираженої у доларах США, за курсом

НБУ станом на 07 липня 2016 року, на день ухвалення рішення про стягнення боргу за розпискою, тоді як протягом періоду, за який відбувалось нарахування, курс НБУ змінювався.

Також ОСОБА_2 вказував, що його незаконно притягнуто до цивільно-правової відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, оскільки правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» й притягнутий він може бути лише до відповідальності, передбаченої вказаним законом.

При цьому заявник посилався на постанову Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15.

Зазначав, що судами порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Мотивуючи доповнення до касаційної скарги, ОСОБА_2 вказує, що ухвала апеляційного суду про виправлення описок та арифметичних помилок у рішенні апеляційного суду не відповідає вимогам процесуального законодавства України в частині виправлення арифметичних помилок, оскільки, на його думку, в зазначеній ухвалі було зроблено новий розрахунок, а не виправлено арифметичні помилки, тому просить врахувати викладене під час перегляду рішення апеляційного суду. До того ж заявник вказує, що його не було належним чином повідомлено про розгляд заяви про виправлення описок та арифметичних помилок.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 , в якому останній, вважаючи рішення та ухвалу апеляційного суду законними та обґрунтованими, просив касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані рішення та ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи заперечення на касаційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга базується лише на формальних міркуваннях, які не підтверджені фактами та не відповідають вимогам закону й фактичним обставинам справи. ОСОБА_2 трактує норми закону, які регулюють спірні правовідносини, на власний розсуд.

Вказує, що 31 жовтня 2016 року ОСОБА_2 особисто подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу за його відсутності у порядку письмового провадження та визнав позовні вимоги в повному обсязі, а в касаційній скарзі просить ухвалені у справі судові рішення скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на постанову Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, хоча вказана справа та справа, яка розглядається, не є тотожними, у справах встановлені різні фактичні обставини.

Також, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 02 липня

2014 року № 6-79цс14, вказує, що у правовідносинах між фізичними особами сума позики, проценти та інші складові грошового зобов`язання стягуються у гривні за курсом НБУ на момент стягнення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , з урахуванням доповнень, на рішення Калинівського районного суду Вінницької області

від 31 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області

від 27 червня 2017 року,витребувано справу № 132/2605/16-ц з Калинівського районного суду Вінницької області.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів від суми позики призначено до судового розгляду.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 03 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що 13 липня 2014 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 у борг грошові кошти у сумі 8 700 доларів США, які зобов`язався повернути у строк до 16 серпня 2014 року. На підтвердження факту отримання грошових коштів та їх повернення ОСОБА_2 написано розписку у простій письмовій формі.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за розпискою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про примусове стягнення боргу. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області

від 07 липня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в сумі 8 700 доларів США, що за офіційним курсом гривні, встановленому НБУ станом на 07 липня 2016 року, еквівалентно

216 124 грн 53 коп., а також 2 170 грн 15 коп. сплаченого судового збору та

5 000 грн витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Оскільки станом на 13 вересня 2016 року вказане судове рішення у добровільному порядку ОСОБА_2 виконано не було, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь 3 % річних згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, а також проценти за користування чужими коштами на підставі частини першої статті 1048 ЦК України, а саме

3% річних від простроченої суми в доларах США ( 8 700 доларів США) за період з 17 серпня 2014 року по 18 липня 2016 року у розмірі 501,97 доларів США та суму процентів в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми в доларах США (8 700 доларів США) за період з 17 серпня 2014 року по 18 липня 2016 року в розмірі 3 689,83 доларів США, разом які складають 4 191,80 доларів США, що за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ станом на 13 вересня 2016 року (дата подачі позовної заяви) еквівалентно 111 630 грн 61 коп.; 3% річних від простроченої суми у гривні (216 124 грн 53 коп.) за період з 19 липня 2016 року по 13 вересня 2016 року у розмірі 1 012 грн 52 коп., суму процентів в розмірі облікової ставки НБУ від простроченої суми в гривні (216 124 грн 53 коп.) за період з 19 липня 2016 по 13 вересня 2016 року у розмірі 5 290 грн 58 коп., а всього 117 933 грн 71 коп.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Суди встановили, що предметом договору позики, укладеного між сторонами 16 липня 2014 року, є іноземна валюта - долари США та що його умовами не передбачено розмір одержання процентів за користування грошовими коштами.

Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, на підставі частини першої статті 1048 ЦК Українинеобхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі, якщо період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг, оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалася.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18,

від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18, від 16 січня 2019 року у справі

№ 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18.

Ураховуючи наведене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення процентів за користування позикою на підставі статті 1048 ЦК Українизадоволенню не підлягає, оскільки така вимога пред`явлена за період із

17 липня 2004 року по 13 вересня 2016 року, тобто поза межами строку дії договору позики.

За таких обставин, рішення судів першої й апеляційної інстанції у вказаній частині підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, на підставі частини першої статті 1048 ЦК України.

28 березня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у правовідносинах, пов`язаних з неналежним виконанням грошового зобов`язання, поза межами строку дії договору права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У частині другій статті 625 ЦК Українипрямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

При обрахунку 3 % річних за основу береться розмір простроченої суми, яка визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18.

Отже, позивач має право на отримання 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання від простроченої суми, визначеної договором позики у розмірі 8 700 доларів США та рішенням суду у сумі 216 124 грн 53 коп.

Розрахунок 3 % річних проводиться за наступною формулою: розмір боргу множиться на кількість днів прострочення грошового зобов`язання, множиться на 3, ділиться на 100 та ділиться на 365 (днів у році).

За період із 17 серпня 2014 року (перший день порушення строку повернення позики) по 18 липня 2016 року (день набрання рішенням суду про стягнення суми боргу за договором позики законної сили) 3% річних має обчислюватись із суми боргу в розмірі 8 700 доларів США і становить 501,97 долари США (8 700 х 702 х 3 : 100 : 365 = 501,97 долари США).

За період з 19 липня 2016 року (наступний день після набрання рішенням суду про стягнення суми боргу за договором позики законної сили) по 13 вересня 2016 року (день звернення до суду з даним позовом) 3% річних має обчислюватись із суми боргу, визначеної судовим рішенням у розмірі

216 124 грн 53 коп. і становить 1 012 грн 52 коп. (216 124 х 57 х 3 : 100 : 365 = 1 012 грн 52 коп.)

Разом з тим, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суми розрахованих 3% річних у гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу гривні, встановленого НБУ станом на 13 вересня 2016 року (дата подачі позовної заяви) 1 долар - 26,6307 грн.

За правилами частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданихучасниками справи абовитребуванихсудом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Таким чином, з урахуванням заявлених позивачем у суді першої інстанції позовних вимог, загальний розмір 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 складає 14 379 грн 98 коп. (501,97 х 26.63 = 13 367 грн 46 коп. + 1 012 грн 52 коп.)

З урахуванням викладеного вище, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржувані рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із цим за приписами частини першої статті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки касаційну скаргу задоволено частково та постановлено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 частково, то Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що в порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати за звернення з цим позовом у розмірі 551 грн 20 коп.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , з урахуванням доповнень, задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 31 жовтня

2016 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 червня

2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 379 грн 98 коп. (чотирнадцять тисяч триста сімдесят дев`ять гривень 98 коп.) як 3 % річних за період із 17 серпня 2014 року по 13 вересня 2016 року.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів у розмірі облікової ставки Національного Банку України від простроченої суми за весь період прострочення платежу з 19 липня 2016 року по 13 вересня 2016 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за цим позовом, у розмірі 551 грн 20 коп. (п`ятсот п`ятдесят одну гривню 20 коп.).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун
В. П. Курило