Справа № 477/1575/19
Провадження № 22-ц/812/1472/19 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,

за участю: представника позивача - адвоката Чирви В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства «Кредобанк», подану в його інтересах адвокатом Чирвою Віталієм Григоровичем

на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Саукової А.А. в приміщенні того ж суду за заявою Акціонерного товариства «Кредобанк» про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» (надалі - АТ «Кредобанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

24 червня 2019 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 846 165, 50 грн.

10 липня 2019 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду із заявою про забезпечення позову та просило накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: будівлю зерносховища, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області кадастровий номер: НОМЕР_1 площею 40,8888 га, земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: НОМЕР_2 , площею: 0,5067 га для ведення особистого селянського господарства та транспортний засіб марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KMHSN81XDFU124577 реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначав, що на теперішній час існує судовий спір щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 29 жовтня 2015 року на загальну суму 846 165,50 грн., оскільки останнім протягом тривалого часу не виконуються умови кредитного договору, отже невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 липня 2019 року заяву АТ «Кредобанк» про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на транспортний засіб марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ).

Ухвала суду мотивована співмірністю заявлених позовних вимог у сумі 846 165,50 грн. із заставною вартістю предмета застави - транспортного засобу марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2015 року випуску у розмірі 896 480 грн.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, представник позивача адвокат Чирва В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву АТ «Кредобанк» про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано реальну ринкову вартість заставного транспортного засобу, яка коливається від 400 000 грн. до 600 000 грн., а отже суми від його реалізації не вистачить для погашення всієї суми заборгованості, крім того встановити місце знаходження транспортного засобу не можливо, оскільки боржник заставне майно приховує.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце й час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями статті 149 ЦПК України передбачено, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Крім цього, за приписами частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, яка має свою процесуальну форму, і з цих підстав забезпечення позову розглядається як вимога, яка характеризується своєю універсальністю, охоронною функцією, превентивністю, імперативністю та обов`язковістю. Поняття забезпечення позову визначається я, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати зацікавленій особі виконання судового рішення.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

За своєю природою заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання судового акту, яким закінчується вирішення спору по суті.

При цьому, слід зауважити, що забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно, має тимчасовий характер і спрямоване лише на запобігання відчуження майна та жодним чином не обмежує позивачу у праві користуватись вказаним майном.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2015 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6657.14.00.2384, відповідно до умов якого, банк видає позичальнику кредит у сумі 742 145, 94 грн. для повної/часткової оплати за договором купівлі продажу транспортного засобу марки HYUNDAI, модель SANTA FE, 2015 року випуску, № кузову НОМЕР_4 , укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Богдан АВТО МИКОЛАЇВ», на строк до 28 жовтня 2022 року ( а.с. 14-19).

Того ж дня, сторони уклади договір застави рухомого майна - транспортного засобу марки HYUNDAI, модель SANTA FE, 2015 року випуску, № кузову НОМЕР_4 в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором. Заставна вартість визначена сторонами у сумі 896 480, 00 грн. (а.с.20-22).

17 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення на транспортний засіб марки HYUNDAI, модель SANTA FE, 2015 року випуску, № кузову НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого 27 жовтня 2015 року (а.с. 25).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язання за кредитним договором, 24 червня 2019 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 31 травня 2019 року у сумі 846 165, 50 грн.

За такого, між сторонами існує реальний спір, зокрема про стягнення заборгованості у розмірі 846 165,50 грн. за кредитним договором, укладеним 29 жовтня 2015 року.

Отже, ухилення боржника від сплати заборгованості в добровільному порядку дає підстави вважати, що в майбутньому можуть виникнути істотні труднощі з виконання рішення суду.

З урахуванням встановлено та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Між тим, накладаючи арешт лише на транспортний засіб із заставною вартістю на день укладення договору застави, суд не врахував реальну ринкову вартість належного ОСОБА_1 автомобіля, яка коливається від 600 000 грн. до 400 000 грн., що не є співмірною та не в повній мірі охопить заявлені позовні вимоги та (а.с.83-88).

З наданих позивачем доказів, вбачається, що ОСОБА_1 належить й інше майно, а саме: будівля зерносховища, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість якої становить 179 135 грн, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 23 листопада 2011 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П.; житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - загальною вартістю 30 588 грн. та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О.П 28 грудня 2004 року із зазначенням його вартості, що передбачає можливість зробити висновок про співмірість (а.с. 412 звор., 45).

За таких обставин, оскаржувана ухвала на підставі п. п. 1,3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні з викладенням резолютивної частини в наступній редакції про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: транспортний засіб марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KMHSN81XDFU124577 реєстраційний номер НОМЕР_3 ; будівлю зерносховища, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 до набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк», подану в його інтересах адвокатом Чирвою Віталієм Григоровичем - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 липня 2019 року змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

Заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_7 , виданий Корабельним РВ УМВС України в Миколаївській області 14 вересня 2006 року):

транспортний засіб марки «HYUNDAI», модель «SANTA FE», 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) KMHSN81XDFU124577 реєстраційний номер НОМЕР_3 , будівлю зерносховища, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 до набрання рішенням суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 30 серпня 2019 року.