ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1871/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/18790/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2018 року у складі судді Карплюка О.І. по цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2018 року ПАТ СК «АХА Страхування» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь страхове відшкодування в розмірі 8 291 грн.05 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що 06 жовтня 2015 року об 11 год. 11 хв. в м. Хмельницький по вул. Свободи 75 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів марки Опель, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «Гранд Мотор». Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2015 року винним у вчиненні правопорушення визнано ОСОБА_1 .

На момент ДТП між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТОВ «Гранд Мотор» був укладений договір добровільного страхування від 24 вересня 2015 року за № CON/I/CASCS/0097067 36310а5щ, відповідно до якого позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до Рахунку № НОМЕР_3 -Л-ДО4723 від 10 листопада 2015 року позивачем було складено страховий акт та здійснено розрахунок страхового відшкодування і було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 54 004 грн.96 коп., яка і була відшкодована потерпілій стороні.

Позивач посилався, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в СК «Іллічівське», що підтверджується полісом № АІ/8130809, на їх звернення вказана страхова компанія здійснила виплату коштів в розмірі 33 894 грн. 91 коп. в межах встановленого кредитного ліміту.

Тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» решту суми страхового відшкодування в розмірі 8 291 грн.05 коп.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2019 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» страхове відшкодування в сумі 20 110 грн. 05 коп. та судовий збір в сумі 1762 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2018 року залишено без задоволення.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, просить скасувати заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки він як відповідач не отримував ні копії позовної заяви з додатками, ні жодної судової повістки, ні копії заочного рішення, лише 27 червня 2019 року на його адресу одразу було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, фактично судом позбавлено його як учасника справи можливості на захист своїх законних прав та інтересів. Крім того, суд при розгляді справи вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив стягнути з відповідача не 20 110 грн. 05 коп., а 8 291 грн. 05 коп. та судовий збір.

Також апелянт вказує, що позивач при зверненні до суду посилався на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України і при цьому намагався довести перехід до нього як страховика права вимоги до відповідальної за збитки особи, проте суд в своєму рішенні зазначає право позивача на зворотну вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу, таким чином змінивши підстави звернення позивача до суду.

Апелянт зазначає, що позивачем не було доведено розмір заподіяної шкоди, а відтак у страховика були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Тому, укладаючи угоду № 05/08/2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 05 серпня 2016 року, страховики, а саме ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ПрАТ «СТ «Іллічівське», проігнорували та порушили права особи, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована. Крім того, судом не враховано, що згідно страхового полісу № АІ/8130809 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становив 50 000 грн., тому позовні вимоги в розмірі понад 4 004 грн. 96 коп. є необґрунтовано завищеними.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що 24 вересня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ТОВ «Гранд Мотор» був укладений договір добровільного страхування за № 36310а5щ, відповідно до якого ТОВ «Гранд Мотор» застрахував майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом легковим автомобілем «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Гранд Мотор».

06 жовтня 2015 року о 11 год. 11 хв., в м. Хмельницькому, по вул. Свободи 75, ОСОБА_1 , керуючи на відповідній правовій підставі транспортним засобом «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п.п. 10.3 Правил дорожнього руху України, при перестроюванні з лівої смуги для руху в праву, не впевнився, що це буде безпечно та допустив зіткнення з транспортним засобом «Рено» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку в правій смузі руху.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки автомобіля «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Гранд Мотор», отримав механічні пошкодження, внаслідок чого власнику даного автомобіля було завдано майнову шкоду.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 станом на 06 жовтня 2015 року була застрахована ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (договір-поліс № АІ 8130809), з лімітом відповідальності за шкоду життю і здоров`ю 100 000 грн., за шкоду майну 50 000 грн.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху України, яка мала місце 06 жовтня 2015 року о 11 год. 11 хв., в м. Хмельницькому та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

06 жовтня 2015 року власник пошкодженого автомобіля марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 - ТОВ «Гранд Мотор» звернулося до ПрАТ СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке відповідно до страхового акту від 12 листопада 2015 року та розрахунку страхового відшкодування становить 54004,96 грн.

ПрАТ «СК «АХА Страхування» відповідно до умов договору добровільного страхування за № 36310а5щ від 24 вересня 2015 року здійснила виплату страхового відшкодування ТОВ «Гранд Мотор» в розмірі 54004,96 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням від 13 листопада 2015 року.

05 серпня 2016 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» було укладено угоду № 05/08/2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог за умовами якої ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське», маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з нижчевказаних договірних зобов`язань, у яких ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» є сторонами.

За умовами угоди, станом на 05.08.2016 року заборгованість ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» перед ПрАТ «СК «АХА Страхування» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає за заявою на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) ПрАТ ««СК «АХА Страхування» № 2277/18/ЦВ від 15.03.2016 року 54004,96 грн. згідно страхового акту від 12.11.2015 року, що була сплачена ПрАТ «СК «АХА Страхування» за договором страхування 36310а5щ від 24 вересня 2015 року у зв`язку із пошкодженням застрахованого транспортного засобу «Рено», державний номерний знак НОМЕР_2 під час ДТП, що сталась 06.10.2015 року з вини водія транспортного засобу «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» згідно договору страхування (поліс) № АІ 8130809.

Погоджений сторонами угоди № 05/08/2016 від 05 серпня 2016 року розмір страхового відшкодування за зазначеною регресною вимогою складає 33894,91 грн.

20 березня 2015 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» направила ОСОБА_1 претензію про відшкодування в порядку регресу 20110,05 грн., проте вказану суму відповідач в добровільному порядку не відшкодував.

Дані обставини підтверджуються сторонами та матеріалами справи.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга).

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією.

Частиною першою статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом ст.ст. 993, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» непокрита частина фактичних витрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, підлягає стягненню з особи, з вини якої сталася ДТП.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про обов`язок ОСОБА_1 сплатити ПрАТ «СК «АХА Страхування» невідшкодовану частину ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» фактичних витрат страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування є правильними.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не було доведено розмір заподіяної шкоди, а відтак у страховика були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, слід відхилити.

Розмір заподіяної потерпілому шкоди підтверджується страховим актом від 12 листопада 2015 року та розрахунком страхового відшкодування, складеними ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування».

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач дані доказів щодо розміру страхового відшкодування не спростував, своїх доказів щодо визначення розміру, заподіяної потерпілому шкоди суду не надав, а тому вказані доводи апелянта грунтуються на припущеннях та не можуть бути прийняті до уваги.

Також не може бути підставою для скасування рішення суду і та обставина, що позивач при зверненні до суду посилався на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, проте суд в своєму рішенні зазначив про право позивача на зворотну вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу, таким чином змінивши підстави звернення позивача до суду, оскільки позивач правильно визначив правові підстави звернення до суду.

В той же час, стягуючи з відповідача на користь позивача 20110,05 грн. суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права та висновки суду в цій частині не відповідають обставинам справи.

У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з позовної заяви позивач в прохальній частині позову, просив суд, стягнути з відповідача на його користь 8291 грн., однак суд в порушення ст. 13 ЦПК України стягнув 20110,05 грн., чим вийшов за межі позовних вимог та при відсутності відповідних позовних вимог стягнув з відповідача на користь позивача на 11819,05 грн. більше, ніж про це просив позивач в позовній заяві.

Крім того згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно страхового полісу № АІ/8130809, яким цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Опель» ОСОБА_1 станом на 06 жовтня 2015 року була застрахована ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське», ліміт відповідальності за майнову шкоду визначено сторонами цього договору в розмірі 50 000 грн.

Однак в угоді № 05/08/2016 від 05 серпня 2016 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладеної між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське», сторонами погоджено розмір страхового відшкодування в порядку регресу за вимогою ПрАТ «СК «АХА Страхування» про відшкодування 54004, 96 грн. лише в сумі 33894,91 грн.

Отже, сторони даної угоди погодили таку суму відшкодування в порядку регресу, однак в угоді не зазначили підстави визначення саме такого розміру цього відшкодування, хоча в заяві на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) до ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» № 2277/18/ЦВ від 15.03.2016 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» вимагало сплатити в порядку регресу 54004,96 грн., які в свою чергу сплатило потерпілому.

При цьому, позивач не надав суду жодних доказів на яких підставах ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» визначило розмір страхового відшкодування за регресною вимогою позивача саме в сумі 33894,91 грн., хоча ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майно за страховим полісом № АІ/8130809 становив 50 000 грн.

Апеляційний суд за клопотанням представника відповідача, направляв відповідний запит ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» щодо надання суду відповідних письмових документів, на підставі яких визначався розмір страхового відшкодування за страховим полісом № АІ/8130809 в сумі 33894,91 грн., однак жодної відповіді від страховика суду не надано.

За таких обставин, з врахуванням наданих суду та досліджених доказів, слід дійти висновку, що позивачем не доведено, що саме на відповідачі лежить обов`язок відшкодування в порядку регресу, завданої потерпілому шкоди, в розмірі до 50 000 грн., оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПрАТ «Страхове Товариство Іллічівське» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майно в розмірі 50 000 грн. і тому на даній страховій компанії лежить обов`язок відшкодування шкоди в порядку регресу в межах вказаного ліміту.

Погодження страховими компаніями в угоді № 05/08/2016 від 05 серпня 2016 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, розміру страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 33894,91 грн. без обґрунтування визначення такого розміру, за таких умов, не є підставою для покладення на відповідача обов`язку регресного відшкодування в межах ліміту страхової відповідальності.

В той же час відповідач відповідно норм ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, ст.1194 ЦК України зобов`язаний сплатити ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 4 004 грн. 96 коп.

На вказані обставини справи, норми чинного законодавства, позовні вимоги суд першої інстанції належної уваги не звернув, вийшов за межі позовних вимог, чим допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду з цих підстав підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 4 004 грн. 96 коп.

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Позов ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» заявлено на суму 8291 грн. 05 коп. і підлягає задоволенню частково на суму 4 004 грн. 96 коп., тобто на 48,3% від заявлених позовних вимог, а в частині позову в розмірі 4286 грн. 09 коп., тобто 51,7% слід відмовити.

При подачі позову позивач сплатив 1762 грн. судового збору, а апелянт при подачі апеляційної скарги 2643 грн.

В зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 851 грн. 04 коп. (1762х48,3%), а з позивача на користь відповідача 1366 грн. 43 коп. (2643х51,7%).

Відповідно до п. 10 ст. 141 ЦПКУ України з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 515 грн. 38 коп. (1366,43-851,04) судових витрат у вигляді сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний код в ) страхове відшкодування в сумі 4 004 грн. 96 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 515 грн. 38 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох