Провадження №2/263/2255/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі судді Папаценка П.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , а саме:1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради 13.02.2003 року, зареєстрованого у Маріупольському БТІ 24.03.2003 року за реєстраційним номером: 424796, номер запису : 1556 в книзі 3, та 1/3 частки в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.2018 року, виданого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Фоміною А.В. за реєстром №1-3184, зареєстрованого у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2018 року за номером: 29572955. Крім того, інша 1/3 частка спірної квартири належить на праві особистої часткової власності її доньці ОСОБА_3 на підставі вище зазначеного свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2003 року.

Спірна квартира є її постійним місцем проживання. На даний час у спірній квартирі зареєстровані: вона ОСОБА_1 , член її сім`ї відповідач ОСОБА_2 та співвласник ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою №19-147-0512, виданою 05.04.2019 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради.

Однак, відповідач ОСОБА_2 з грудня 2002 року по теперішній час у спірній квартирі не проживає та в ній не має його особистих речей. Всі комунальні платежі та витрати на утримання спірної квартири вона сплачує за рахунок власних коштів, відповідач комунальні послуги за себе не сплачує. Таким чином, фактично у спірній квартирі відповідач не проживає більше ніж 15 років, а тому він встратив право користування житловою площею у спірній квартирі, тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву у якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила справу розглянути за його відсутності.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 218947 від 24.03.2009 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить: 1/3 частка ОСОБА_4 , 1/3 частка ОСОБА_3 , 1/3 частка ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 13.02.2003 року, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.12.2018 року спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1 .

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частка.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки виданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради випливає, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Відповідно до акту про фактичне місце проживання, виданого головою КСН «Хмельницький», ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з нею зареєстрований з ІНФОРМАЦІЯ_3 року син ОСОБА_2 , який не проживає в даній квартрі з грудня 2002 року.

Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не мешкає в спірному приміщенні більше року, а також не встановлено поважність причин відсутності ОСОБА_2

Стягнення з відповідача ОСОБА_2 сплаченого судового збору суд визнає недоцільним, оскільки позивач ОСОБА_1 на їх стягнення не наполягала.

На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду або шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 17.02.2000 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, РНКОПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина РФ, серія НОМЕР_5 , виданий 23.12.2015 року, тимчасово зареєстрований по місцю перебування: АДРЕСА_3 , зареєстрований на території України за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: : ОСОБА_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя П.І.Папаценко