Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року

м. Шаргород

справа №152/375/19

провадження №2/152/214/19

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Годованюк І.Л.,

учасники справи:

прокурор Чад А.П.,

представник позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача адвокат Захарчук М.В.,

представник третьої особи Карташов О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 цивільну справу за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про стягнення заборгованості з орендної плати за землю,

встановив:

I. Виклад позицій позивача та відповідача.

20.03.2019 керівник Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головного управління ДФС у Вінницькій області про стягнення заборгованості з орендної плати за землю.

Позов мотивований тим, що рішенням другої сесії шостого скликання Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 27 від 05.01.2011 затверджено проект відведення земельної ділянки, загальною площею 0,6894 га ОСОБА_2 , та надано останньому в оренду для промисловості за рахунок земель запасу в межах населеного пункту.

01.02.2011 між Мурафською сільською радою Шаргородського району Вінницької області та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі (далі договір), загальною площею 0,6894 га, в тому числі 0,0498 га капітальна одноповерхова забудова, 0,6396 га під проходами, проїздами та площадками, яка знаходиться по АДРЕСА_1 Коцюбинського АДРЕСА_2 на території Мурафської сільської ради строком на 49 років, з орендною платою в розмірі трьох ставок земельного податку, про що у Державному реєстрі вчинено відповідний запис від 02.11.2013 за № 3492373.

Згідно з актом прийому передачі об`єкту оренди від 04.11.2016 Мурафська сільська рада передала, а ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 0,6894 га, на якій розташовані нежитлова будівля цеху по розливу води, котельня, огорожа, ганок, яка знаходиться в адміністративних межах Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

У відповідності до п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі трьох ставок земельного податку, що становить 413, 64 грн. за один місяць, 4963, 68 грн. за один рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації.

Відповідно до п.11 договору орендна плата вноситься щомісячно до 25 числа поточного місяця.

Розмір орендної плати переглядається один раз в два роки у разі, зокрема зміни розміру земельного податку ( п.12 договору).

Орендар умови договору від 01.02.2011, в частині внесення орендної плати не виконує, з моменту укладення договору здійснив лише одну проплату 10.11.2016 в сумі 9000 грн.

Згідно інформації Мурафської сільської ради від 04.02.2019 № 06 - 07 -75 та ГУ ДФС у Вінницькій області від 22.01.2019 № 2403/9/02 - 32 -52 -06 заборгованість ОСОБА_2 перед Мурафською сільською радою, в межах строків позовної давності складає 91653, 80 грн., які прокурор просить стягнути з відповідача на користь Мурафської сільської ради, навівши у позовній заяві розрахунок орендної плати за 2016, 2017, 2018, 2019 роки.

Обґрунтовуючи наявність визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів у суді, прокурор у позовній заяві зазначає, що бездіяльність Мурафської сільської ради, яка полягає у не прийняті протягом тривалого часу цивільно правових заходів до усунення порушень вимог договору та законодавства при використанні орендованої земельної ділянки призвели до ненадходження коштів до бюджету територіальної громади, що в свою чергу унеможливлює повноцінне фінансування соціальних та інших програм, являється істотним порушенням чинного законодавства і суперечить економічним інтересам територіальної громади та держави.

У судовому засіданні прокурор Чад А.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Представник Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Дрозда О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, при цьому суду пояснив, що ОСОБА_2 неодноразово викликався в сільську раду з метою вирішення питання погашення заборгованості з орендної плати, при цьому він пропонував сільській раді в рахунок погашення заборгованості надати послуги, як це передбачено договором, або передати у власність належний йому автомобіль, але ДФС не рекомендувала сільській раді робити це. ОСОБА_2 також просив надати йому рахунок для погашення заборгованості по сплаті орендної плати, виходячи з умов договору, у розмірі 16000 грн., яку він визнає, але сільська рада, за вказівкою прокурора, відмовилась приймати орендну плату у такому розмірі. Крім того, представник Мурафської сільської ради Дрозда О.М. у суді пояснив, що сільська рада не зверталася до Жмеринської місцевої прокуратури з проханням пред`явити в її інтересах позов до суду, і підтвердив факт, що перешкод для звернення сільською радою до суду з даним позовом не існує.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Захарчук М.В. позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки між сторонами договору оренди землі від 01.02.2011 додаткові угоди про внесення змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати не укладалися, а зміни умов договору допускаються лише за згодою сторін. Виключення з цього правила повинно бути прямо передбачено у законі або договорі. Рішення позивача про збільшення орендної плати не є законодавчою підставою для внесення змін до договору. Зміна розміру орендної плати (у відсотках від нормативно грошової оцінки), оформлена додатками до рішень сільської ради про бюджет на певний рік, не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати, оскільки цими рішеннями законодавчо не встановлюються граничні (мінімальний та максимальний) розміри орендної плати за використання земельних ділянок комунальної власності. Водночас, такі рішення місцевої ради можуть бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, якщо сторони договору оренди визначили безпосередньо в самому договорі таку підставу для перегляду розміру орендної плати, що узгоджується з принципом свободи договору, встановленим статтями 3, 6, 627 ЦК України. Така правова позиція висловлена у постанові ВС від 16.04.2018 у справі № 901/7905/17 щодо розуміння та застосування статтей 632, 651 ЦК України, статті 288 ПК України та ст. 30 ЗУ "Про оренду землі".

Крім того, нормативно грошова оцінка землі була проведена після укладення договору, а рішення №104 Мурафської сільської ради 7 сесії 6 скликання від 13.01.2012, яким затверджено середню зважену вартість земельних ділянок (земель промисловості) на рівні 82,23 грн. не було офіційно оприлюднено, всупереч вимогам ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ч.5 ст.12 ЗУ "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", ст.22 ЗУ "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації ".

На думку представника відповідача адвоката Захарчука М.В. відсутні також підстави для звернення прокурора з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, а судом помилково прийнято позовну заяву до розгляду, оскільки вона не містить належних обґрунтувань та доказів на підтвердження представництва прокуратурою інтересів органу місцевого самоврядування Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку. Участь прокурора у розгляді даної справи порушує принцип рівноправності сторін.

Адвокат Захарчук М.В., крім того вважає, що Мурафська сільська рада Шаргородського району Вінницької області є неналежним позивачем у даному цивільно правовому спорі, оскільки контроль за сплатою податків здійснює ДФС, яка і може бути позивачем у цій справі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління ДФС у Вінницькій області Карташов О.В. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити посилаючись на те, що справа за позовом керівника Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати за землю не підсудна Шаргородському районному суду Вінницької області, оскільки спір є публічно правовим і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Крім того, на його думку, у прокурора відсутні підстави для звернення до суду в інтересах держави в особі Мурафської сільської ради. У таких справах позивачем є ДФС, яка перед зверненням до суду проводить комплекс дій, що робиться і у даному випадку. Так, управлінням ДФС у Вінницькій області 23.01.2019 ОСОБА_2 направлено податкові повідомлення рішення з сумами податкових зобов`язань за 2013 2018 роки. Граничний термін сплати податкових зобов`язань 08.04.2019, інформації щодо оскарження платником ОСОБА_2 податкових повідомлень рішень на даний час до ГУ ДФС у Вінницькій області не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

22.04.2019 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області Черпітяк О.В. за довіреністю від 19.09.2018 до суду надійшло клопотання про передачу справи до Вінницького окружного адміністративного суду, оскільки на її переконання, спір є публічно правовим і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 49 - 51).

30.07.2019 представник ГУ ДФС у Вінницькій області за довіреністю від 15.05.2019 ОСОБА_3 подав до суду аналогічну письмову заяву про передачу справи на розгляд до окружного адміністративного суду, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.121 123).

Представником відповідача ОСОБА_2 . адвокатом Захарчуком М.В. 17.07.2019 були подані заяви про відкладення розгляду справи та забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Вінницьким міським судом (а.с. 120).

Представником ГУ ДФС у Вінницькій області була подана заява про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (а.с.116 - 117).

Заяв і клопотань від інших учасників справи не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Керівник Жмеринської місцевої прокуратури 20.03.2019 звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про стягнення заборгованості з орендної плати за землю (а.с. 2 11).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи означена цивільна справа передана в провадження судді Шаргородського районного суду Строгого І.Л. (а.с.36).

Ухвалою судді від 27.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою відповідачеві запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України та, у разі необхідності подати зустрічний позов відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України. Цією ухвалою запропоновано позивачу в п`ятиденний строк з дня вручення йому відзиву на позов подати до суду відповідь на відзив, який має відповідати вимогам ст.179 ЦПК України. Крім того, запропоновано третій особі в 15 ти денний строк з дня вручення їй копії цієї ухвали подати до суду пояснення щодо позову, яке має відповідати вимогам, встановленим ст. 181 ЦПК України (а.с.39 - 40).

Наказом голови Шаргородського районного суду Вінницької області № 22 о/с від 02.05.2019 суддю ОСОБА_4 відраховано зі штату Шаргородського районного суду в зв`язку з призначенням на посаду судді Вищого антикорупційного суду на підставі Указу Президента України від 11.04.2019 № 128/2019 "Про призначення суддів Вищого антикорупційного суду" (а.с.83).

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду О.П.Голованчук від 06.05.2019 № 32 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до вимог ст.14 ЦПК України справу передано в провадження судді Соколовської Т.О. (а.с.84,86).

Ухвалою судді від 07.05.2019 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання (а.с.87).

23.04.2019 до Шаргородського районного суду від представника відповідача адвоката Захарчука М.В. надійшов відзив із запереченнями проти вимог та доводів позивача (а.с. 54 - 66).

03.05.2019 до суду надійшла відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Захарчука М.В. від керівника Жмеринської місцевої прокуратури (а.с. 70 - 74).

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Головного управління ДФС у Вінницькій області пояснення щодо позову до суду не надходили.

Ухвалою суду від 30.07.2019 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті, визначено участь представника відповідача адвоката Захарчука М.В. та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ГУ ДФС у Вінницькій області Карташова О.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.135 136).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

У справі, що розглядається судом встановлено, що рішенням другої сесії шостого скликання Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 27 від 05.01.2011 затверджено проект відведення земельної ділянки, загальною площею 0,6894 га ОСОБА_2 , та надано в оренду останньому для промисловості за рахунок земель запасу в межах населеного пункту (а.с.15).

01.02.2011 між Мурафською сільською радою Шаргородського району Вінницької області та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі (далі договір), загальною площею 0,6894 га, в тому числі 0,0498 га капітальна одноповерхова забудова, 0,6396 га під проходами, проїздами та площадками, яка знаходиться по АДРЕСА_1 Коцюбинського АДРЕСА_2 на території Мурафської сільської ради строком на 49 років, з орендною платою в розмірі трьох ставок земельного податку, про що у Державному реєстрі вчинено відповідний запис від 02.11.2013 за № 3492373. Відповідно до п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить "згідно Податкового кодексу України № 2756 Y1 від 02.12.2010 (а.с.16 19).

Цільове призначення земельної ділянки землі промисловості (п.16 договору).

На орендованій земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна (нежитлова будівля цеху по розливу води, котельня, огорожа, ганок), які належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 (п.3, п.4 договору) (а.с.16).

У відповідності до п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі трьох ставок земельного податку, що становить 413, 64 грн. за один місяць, 4963, 68 грн. за один рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації (а.с.16).

Відповідно до п.11 договору орендна плата вноситься щомісячно до 25 числа поточного місяця. (а.с.16/2)

Розмір орендної плати переглядається один раз в два роки у разі, зокрема зміни розміру земельного податку ( п.13 договору) (а.с.16/2).

Згідно з актом прийому передачі об`єкту оренди від 04.11.2016 Мурафська сільська рада передала, а ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 0,6894 га, на якій розташовані нежитлова будівля цеху по розливу води, котельня, огорожа, ганок, яка знаходиться в адміністративних межах Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (а.с.18/2).

Орендар умови договору від 01.02.2011 не виконує, з моменту укладення договору здійснив лише одну проплату 10.11.2016 в сумі 9000 грн.

16.01.2019 керівник Жмеринської місцевої прокуратури направив запит Мурафському сільському голові, в якому зазначив, що за інформацією Мурафської сільської ради на території населеного пункту наявні факти заборгованості зі сплати орендної плати за землю та використання земель без правовстановлюючих документів (а.с.12). Поряд з цим вказана інформація в матеріалах справи відсутня.

Згідно повідомлення Мурафської сільської ради від 04.02.2019 № 06 - 07 -75 та ГУ ДФС у Вінницькій області від 22.01.2019 № 2403/9/02 - 32 -52 -06 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті орендної плати за землю перед Мурафською сільською радою, в межах строків позовної давності складає 91653, 80 грн (а.с.13 -14, 32).

До позовної заяви долучено витяги з рішень Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 24.06.2015, 15.06.2016, 03.07.2017, 12.12.2017, 11.06.2018 "Про встановлення плати за земельні ділянки на території населених пунктів Мурафської сільської ради", якими затверджено Порядки справляння плати за землю, в частині земельного податку (а.с.23 27).

Листом № 74 962 вих 19 від 12.03.2019 керівник Жмеринської місцевої прокуратури повідомив Мурафського сільського голову, що Жмеринська місцева прокуратура має намір, на підставі та в порядку статті 23 ЗУ "Про прокуратуру", звернутися до Шаргородського районного суду Вінницької області в інтересах держави в особі Мурафської сільської Шаргородського району Вінницької області, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ГУ ДФС у Вінницькій області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 91653,80 грн (а.с.34).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень в суді представника позивача ОСОБА_5 О.М., Мурафська сільська рада Шаргородського району Вінницької області не зверталася до Жмеринської місцевої прокуратури з проханням пред`явити в інтересах сільської ради позов до ОСОБА_2

Предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги прокурора про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою внаслідок збільшення нормативної грошової оцінки землі та ставки податку земельного податку.

Обґрунтовуючи наявність визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів у суді, прокурор зазначає, що невжиття Мурафською сільською радою протягом тривалого часу цивільно правових заходів до усунення порушень вимог договору та законодавства при використанні орендованої земельної ділянки призвели до ненадходження коштів до бюджету територіальної громади, що в свою чергу унеможливлює повноцінне фінансування соціальних та інших програм, і є істотним порушенням чинного законодавства та суперечить економічним інтересам територіальної громади та держави.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст.56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

При цьому, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує - наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

У даній справі прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" порушенням, на його думку, законності у сфері земельних відносин при використанні ОСОБА_2 земельної ділянки, оскільки плата за її оренду надійшла до місцевого бюджету у значно меншому розмірі, а останні роки взагалі не надходить, що не відповідає вимогам ст. 288 Податкового кодексу України.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 вказаного Закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до статтей 5, 7 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. В Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.

За приписами статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування", місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

У силу вимог частин 3, 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 1-1/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Поняття "орган уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження" визначено, як орган державної влади або орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

У даній справі органом, який здійснює захист інтересів держави самостійно є Мурафська сільська рада Шаргородського району Вінницької області, як орган місцевого самоврядування.

Прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, п.29).

Посилання у позовній заяві керівника Жмеринської місцевої прокуратури та прокурора Чада А.П. в судовому засіданні на те, що уповноважений орган неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для звернення до суду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області прокурор зазначає, що Жмеринською місцевою прокуратурою опрацьовано інформацію щодо повноти та своєчасності застосування органами державної влади та місцевого самоврядування повноважень по стягненню заборгованості із виплати орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на території Шаргородського району Вінницької області.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо проведення прокуратурою будь - яких дій по отриманню інформації про стан додержання вимог земельного законодавства при передачі земельних ділянок в оренду та повноти надходження до бюджету орендної плати за користування земельними ділянками на території Шаргородського району.

У позовній заяві керівником Жмеринської місцевої прокуратури та в судовому засіданні прокурором Чадом А.П. не зазначено, і судом не встановлено, жодних причин неможливості здійснення позивачем Мурафською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, яка є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів відповідно до положень чинного законодавства (у т.ч. шляхом звернення до суду).

Представник Мурафської сільської ради Дрозда О.М. у судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_2 неодноразово викликався в сільську раду, де вирішувалось питання погашення заборгованості з орендної плати шляхом надання ОСОБА_2 сільській раді послуг, останній пропонував також в рахунок погашення заборгованості належний йому автомобіль, але ДФС не рекомендувала цього робити. ОСОБА_2 також просив надати йому рахунок для погашення заборгованості по сплаті орендної плати, виходячи з умов договору, у розмірі 16000 грн., але сільська рада, за вказівкою прокурора, відмовилась приймати орендну плату у такому розмірі. Вказаних обставин не заперечував в суді представник відповідача адвокат Захарчук М.В., що свідчить про вжиття позивачем заходів з метою приведення договірних правовідносин з відповідачем у відповідність до вимог чинного законодавства. Крім того представник Мурафської сільської ради Дрозда О.М. у суді пояснив, що сільська рада не зверталася до Жмеринської місцевої прокуратури з проханням пред`явити в її інтересах позов до суду, і підтвердив факт, що перешкод для звернення сільською радою до суду з даним позовом до суду не існує.

Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Така правова позиція висловлена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17; від 23.10.2018 у справі № 926/03/18; від 06.02.2019 у справі № 927/246/18.

VІ. Висновки суду

Зважаючи на вищевикладені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у прокурора законних підстав для представництва інтересів держави у даному цивільно правовому спорі, що свідчить про заявлення позову особою, яка не має процесуальної дієздатності та є підставою для залишення позову без розгляду, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

При цьому, суд наголошує, що обставини дотримання прокурором встановленої частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 56, 185 ЦПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті, а у разі вирішення спору по суті безпідставність звернення прокурора до суду на захист інтересів держави є порушенням пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України і підставою для скасування судового рішення.

Крім того, судом встановлено, що Мурафська сільська рада Шаргородського району Вінницької області, виконуючи свої функції, не позбавлена можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з положеннями ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з положеннями ч.3 ст.257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про повернення судового збору, у разі, якщо судом буде постановлена ухвала про залишення позову без розгляду.

За приписами п.4 ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

У зв`язку з клопотанням представника Жмеринської місцевої прокуратури прокурора Чада А.П. підлягає поверненню прокуратурі Вінницької області сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1921 грн.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 7, 129, 131 -1 Конституції України, ст.15 ЦК України, ст.ст. 2 5, 7, 10 13, 48, 56, 76 81, 83, 89, 133, п.1 ч. 1, ч.3 ст. 257, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", ст.ст. 2, 16 Закону України "Про місцеве самоврядування", п.4 ч.1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву керівника Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про стягнення заборгованості з орендної плати за землю - залишити без розгляду.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Шаргородському районі Вінницької області повернути прокуратурі Вінницької області сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня згідно платіжного доручення №332 від 12.03.2019.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Ім`я (найменування) сторін:

позивач:

Мурафська сільська рада Шаргородського району Вінницької області, місце знаходження: 23530, вул. Коцюбинського, буд. № 23, с. Мурафа, Шаргородського району, Вінницької області, .

Особа, яка звернулася до суду в інтересах держави в особі Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області:

Керівник Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області, місце знаходження: 23100, вул. Національна, буд. № 6а, м. Жмеринка Вінницької області, .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Шаргородським РВ УМВС України у Вінницькій області 04.12.1997.

Третя особа:

Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, місце знаходження: 21100, вул. Хмельницьке шосе, буд.№7 м. Вінниця, .

Повний текст ухвали суду складено 30.08.2019.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська