Постанова

Іменем України

21 серпня2019 року

м. Київ

справа № 200/13835/15-ц

провадження № 61-25770св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - громадська організація «Юридичний центр захисту прав споживачів» (зі статусом юридичної особи) в інтересах ОСОБА_1 ;

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Бершка Україна»,

третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу громадської організації «Юридичний центр захисту прав споживачів» в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року в складі судді Женеску Е. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Петешенкової М. Ю., Максюти Ж. І., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року громадська організація «Юридичний центр захисту прав споживачів» (далі - ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів») в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними дії товариства з обмеженою відповідальністю «Бершка Україна» (далі - ТОВ «Бершка Україна») щодо ненадання споживачу ОСОБА_1 дубліката (копії) розрахункового документа на підтвердження придбання літнього жіночого взуття вартістю 699,00 грн; зобов`язати ТОВ «Бершка Україна» протягом двох робочих днів з дати набрання рішенням суду законної сили надати ОСОБА_1 дублікат (копію) розрахункового документа на підтвердження придбання нею зазначеного взуття та документ на підтвердження його якості; зобов`язати відповідача здійснити безкоштовний гарантійний ремонт придбаного ОСОБА_1 літнього жіночого взуття.

Позовна заява мотивована тим, що 13 квітня 2015 року ОСОБА_1 придбала у м. Львові у магазині «Bershka» (ТОВ «Бершка Україна»), літнє жіноче взуття, за яке сплатила платіжною картою через банківський термінал 699,00 грн. У зв`язку з недоліками взуття ОСОБА_1 звернулася до магазину, який відмовив їй у ремонті, заміні взуття або поверненні коштів за товар через те, що вона не надала розрахунковий документ на підтвердження придбання товару. На вимогуОСОБА_1 та на запит ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» в її інтересах ТОВ «Бершка Україна» відмовило надати ОСОБА_1 дублікат (копію) такого розрахункового документа та не підтвердило документально якість продукції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надана позивачем роздруківка sms-повідомлення про списання коштів з платіжної картки не є розрахунковим документом, тому відмова відповідача надати ОСОБА_1 дублікат (копію) розрахункового документа є законною. Заявлена у справі вимога про зобов`язання відповідача надати дублікат (копію) такого документа не ґрунтується на законі.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності договірних відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Бершка Україна», тому суд першої інстанції обґрунтовано відмов у задоволенні позову.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

Справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що пункт 15 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зобов`язує відповідача надати розрахунковий документ на вимогу споживача, зокрема у випадку його втрати; списання коштів з банківського рахунка, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , підтверджує виникнення між сторонами договірних правовідносин.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У серпні 2017 року ТОВ «Бершка України» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, у якому просить касаційну скаргу ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення; стягнути з позивача до Державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, та на користь ТОВ «Бершка України» судові витрати, понесені ним у зв`язку з розглядом справи.

Заперечення мотивоване тим, що позивач не надавав до суду першої та апеляційної інстанцій копію банківської виписки, яка також не є розрахунковим документом. ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», тому не звільняється від сплати судового збору. Крім того, у справі відповідач заявляв клопотання про стягнення судових витрат.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1

Підставою пред`явлення цього позову ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» визначає захист законних прав та інтересів члена (учасника) громадського об`єднання ОСОБА_1 на отримання дубліката (копії) розрахункового документа та здійснення ремонту/заміни/повернення коштів за придбаний товар.

У пункті 2.1 Статуту ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» визначено, що метою цієї організації є сприяння у відносинах між споживачами товарів/робіт/послуг/реклами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг/реклами різних форм власності. Громадська організація сприяє, відстоює інтереси та права членів (учасників) громадської організації і фізичних осіб, самостійно визначає механізм сприяння, поновлення інтересів, прав членів (учасників) громадської організації і фізичних осіб, з дотримання законодавства України.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до частини першої статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача (частина п`ята статті 56 ЦПК України).

Аналогічні норми містилися у статті 3, 46 ЦПК України у редакції цього кодексу, чинній на момент розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Статтею 1 Закону України від 22 березня 2012 року № 4572-VI «Про громадські об`єднання» (далі - Закон України від 22 березня 2012 року № 4572-VI) передбачено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку.

Статтями 21 та 23 Закону України від 22 березня 2012 року № 4572-VI визначено права та обов`язки громадських об`єднань, зокрема тих, які мають статус юридичної особи.

Відповідно до статті 24 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон України від 12 травня 1991 року № 1023-XII) з метою захисту своїх законних прав та інтересів споживачі мають право об`єднуватися у громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

У частинах дев`ятій та десятій статті 25 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII визначається, що об`єднання споживачів мають право звертатися з позовом до суду про визнання дій продавця, виробника (підприємства, що виконує їх функції), виконавця протиправними щодо невизначеного кола споживачів і припинення цих дій та відповідно до законодавства захищати у суді права споживачів, які не є членами громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів).

Таким чином, Закон України від 22 березня 2012 року № 4572-VI надає об`єднанню споживачів право звертатися до суду за захистом прав та інтересів невизначеного кола споживачів та захищати у суді права споживачів, які не є членами (учасниками) громадської організації споживачів.

Під громадським представництвом розуміється представництво, яке здійснюється уповноваженими особами громадських організацій у справах членів цих організацій, а також інших громадян, права та інтереси яких захищають ці організації.

Підставою виникнення представництва є факт вступу до громадської організації, яка згідно із законом та відповідно до свого статуту зобов`язана надавати юридичну допомогу своїм членам. До таких організацій належать профспілки, спілки осіб творчих професій та об`єднання споживачів.

У пункті 2.6 рішення Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 (у справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв`язку з положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права») роз`яснено, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Право громадської організації споживачів (об`єднання споживачів) звертатися до суду з позовом в інтересах конкретного споживача нормами чинного ЦПК України та ЦПК України 2004 року, Закону України від 22 березня 2012 року № 4572-VI і Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII не передбачено.

У такому разі захист ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» прав та інтересів ОСОБА_1 . обмежується лише представництвом її інтересів у суді у порядку, визначеному ЦПК України, лише як представника.

Будь-яка заява або довіреність від ОСОБА_1 у справі відсутня.

Таким чином ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» діяла як позивач, проте повноваження громадської організації на пред`явлення позову в інтересах ОСОБА_1 належним чином не підтверджені.

Залежно від наявності або відсутності у ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 . суд має вирішити в установленому ЦПК України порядку питання залишення позову без розгляду.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв`язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону України «Про захист прав споживачів» такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють.

З огляду на статтю 698 ЦК України договір роздрібної купівлі-продажу є публічним та, як правило, повністю виконуються сторонами у момент його укладення.

Таким чином втрата товарного чеку (іншого розрахункового документа) не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

У частині першій статті 34 ЦПК України у редакції цього кодексу, чинній на момент розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, передбачено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред`явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов`язки позивача.

Із позовної заяви вбачається, що ГО «Юридичний центр захисту прав споживачів» просить зобов`язати відповідача вчинити дії на користь ОСОБА_1 , проте суд першої інстанції не обговорив можливість її участі у справі як позивача.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За викладених обставин Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції

Щодо судових витрат

З огляду на висновок по суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу громадської організації «Юридичний центр захисту прав споживачів» в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
С. П. Штелик