Справа № 585/2262/19
Номер провадження 4-с/585/17/19
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді В.О. Шульги, за участю секретаря С.А. Дем`яненко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 на дії Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , від імені ОСОБА_2 , звернулася до суду зі скаргою і просить: 1. визнати неправомірними дії Роменського МРВ ДВС ГТУЮ в Сумській області в порядку судового контролю за виконанням рішення Роменського міськрайсуду Сумської області від 25.11.2013 року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 100 грн. щомісячно в частині нарахування аліментів у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку неправомірними; 2. зобов`язати Роменського МРВ ДВС ГТУЮ в Сумській області зробити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з вересня 2018 року згідно виконавчого листа № 585/4009/13-ц, виданого 09.12.2013 року Роменським міськрайонним судом Сумської обл. на підставі рішення суду від 25.11.2013 року щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 100 грн. щомісячно.

В обґрунтування скарги зазначає, що у Роменському МРВ ДВС ГТУЮ в Сумській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 100 грн. щомісячно. Факт зміни прізвища боржника підтверджено відповідними документами. На підставі вказаного виконавчого листа з ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмірі 100 грн., але їй стало відомо що з вересня 2018 року державний виконавець нараховує аліменти не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, тобто не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв`язку з цим виникла заборгованість, яку вона на сьогодні не може сплатити через наявність на її утриманні ще 4 дітей, та скрутне матеріальне становище. Вказані дії ДВС було оскаржено, але в задоволенні скарги було відмовлено. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому листу до вересня 2018 року заборгованість по аліментам відсутня. З вересня по листопада 2018 року розмір аліментів 972 грн., з грудня 2018 року по квітень 2019 року 1013,5 грн., загальна заборгованість становить 6860 грн.

Вважає, що ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» стосується випадків, коли стягнення аліментів проводиться за виконавчим листом виданим на підставі рішення суду про стягнення аліментів у частці від доходу. ОСОБА_2 має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, перебуває на обліку в УСЗН РДА і отримує допомогу згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям». ОСОБА_2 не ухиляється від сплати аліментів, а підвищення розміру аліментів є незаконним.

В судовому засіданні представник скаржника Мороз ОСОБА_7 . підтримала вимоги скарги та їх обґрунтування. Окрема пояснила, що вважає що виконавці при виконанні рішень суду мають виходити зі змісту рішення суду та враховувати не лише Закон України «Про виконавче провадження», а й інші Закони України.

ОСОБА_2 підтримала скаргу, просила задоволити, суду пояснила, що вона не може сплачувати аліменти в розмірі визначеному виконавцем. Вона допомагає як може, продуктами, але коштів на виплату в неї немає, вона має ще 4 дітей і хвору матір.

Представник ВДВС Нежавело А.В. заперечувала проти задоволення скарги. Суду пояснила, що вона діє в межах визначених законом - відповідно ст. 71 Закону України про виконавче провадження. Дійсно з 28.08.19 року здійснено перерахунок заборгованості по аліментам виходячи з розміру, що не може бути менше половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, по іншому нараховувати вона не може.

ОСОБА_4 вважала, що скарга підлягає задоволенню, оскільки у ОСОБА_2 дійсно перебуває 4 дітей на утриманні. Вони домовилися, що ОСОБА_2 буде надавати продукти харчування. Вимоги виконавця про нарахування вважає неправильними.

Судом встановлено, що в провадженні Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/585/1284/13 виданого 9 грудня 2013 року Роменським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки в твердій грошовій сумі 100 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону.

ОСОБА_2 , має склад сім`ї 7 осіб, з яких 4 неповнолітні діти. Також вона перебуває на обліку і одержує допомогу згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» по 31 липня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України (ч.5 ст. 124 Конституції України). До основних засад судочинства віднесено зокрема обов`язковість рішень суду (п.9) ч.3 ст. 129 Конституції України).

Згідно ч.1, ч.2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

28.08.2018 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року.

Згідно ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами внесеними Законом № 2475-VIII від 03.07.2018) виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (зі змінами внесеними Законом № 2475-VIII від 03.07.2018) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, положення чинного законодавства стосовно того, що державний виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, стосується випадків, коли стягнення аліментів проводиться за виконавчим листом, виданим на підставі рішення суду про стягнення аліментів, незалежно від того у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі стягуються аліменти, що відповідає положенням статей 124, 129 Конституції України.

Враховуючи викладене вимоги скаржника є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказана скаржником та його представником обставина наявність у боржника на утриманні 4 дітей, в даному випадку не може бути взята судом до уваги, як підстава для визнання дій виконавця неправомірними, оскільки в даному випадку Закону України «Про виконавче провадження» не визначає обмежень на стягнення аліментів з особи, яка має на утриманні інших дітей.

В той же час, ч. 2 ст.197 СК України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 182 СК України, ст.ст. 450, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 на дії Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

Суддя Роменського міськрайонного суду В. О. Шульга