Провадження № 6/635/276/2019
УХВАЛА

29 серпня 2019 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шинкарчука Я.А.,

при секретарі судового засідання Желізовій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покотилівка Харківського району Харківської області подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович звернувся до суду з поданням, в якому просить з метою не допущення порушень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» надати дозвіл для примусового проникнення приватного виконавця до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з опису та арешту майна належного боржнику, для примусового виконання виконавчого листа № 635/12041/13-ц виданого 08.07.2019 Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію у різниці вартості виділеного майна у сумі 3702447 грн 16 коп.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича перебуває виконавче провадження № 59691262 з примусового виконання виконавчого листа № 635/12041/13-ц виданого 08.07.2019 Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації у різниці вартості виділеного майна у сумі 3702447 грн 16 коп.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана сторонам рекомендованим листом, а тому відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомлений про початок примусового виконання рішення.

На вимогу приватного виконавця, протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження, в порушення п.3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржником не надано декларацію про доходи та майно. Відповідно до відповіді УПФУ, боржник на обліку не перебуває, інформація про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами відсутня. Згідно відповіді ДФС на ім`я боржника відсутні відкриті розрахункові рахунки в банківській установі. З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на ім`я боржника зареєстровано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний допустити в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належить йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

14 серпня 2019 року виконавцем здійснено виїзд за адресою проживання боржника, саме: АДРЕСА_1 , однак боржником не надано виконавцю допуску до приміщення, для проведення виконавчих дій, що є перешкодою для примусового виконання виконавчого провадження, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

Отже, існують обставини, що ускладнюють виконання виконавчого документу або роблять його неможливим.

На підставі викладеного, а також враховуючи суму боргу, та той факт, що рішення суду не виконано, боржник ухиляється від його виконання, заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів не вживає, приватний виконавиць звернувся з даним поданням до суду.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд подання у його відсутність, подання підтримує.

Дослідивши матеріали подання суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича перебуває виконавче провадження ВП № 59691262 від 01.08.2019 року з примусового виконання виконавчого листа №635/12041/13-ц виданий 08 липня 2019 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію у різниці вартості виділеного майна у сумі 3702447 грн 16 коп.

07 серпня 2019 року постанова про відкриття виконавчого провадження від 01 серпня 2019 року надіслана боржнику на адресу проживання - АДРЕСА_2 , про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Приватний виконавець здійснював вихід за адресою: АДРЕСА_1 та боржник не надав допуск виконавцю до вказаного будинку для проведення виконавчих дій, що підтверджується актом від 14.08.2019 року.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що приватний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Між тим, необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу приватному виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння божника суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливулює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Приватним виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до будинку, який на праві власності належить боржнику, не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використані всі права, надані приватному виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій, як то встановлення не лише належності на праві власності вказаного будинку боржнику, а і реєстрацію боржника у ньому, його фактичне проживання за вказаною адресою тощо.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджав вільному доступі приватного виконавця до свого житла.

Доданий до подання акт не може вважатись таким доказом, оскільки, складений в порушення вимог статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме без участі понятих, залучення яких у даному конкретному випадку є обов`язковим.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять достатніх доказів, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 258-260, 263-265, 353, 354, 439 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали складено 30 серпня 2019 року.

Суддя Я.А. Шинкарчук