КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/8965/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировсвкої О.В.,Ящук Т.І.

секретар Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києві від 08 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

установив:

У жовтні 2012 року позивач пред`явив позов до відповідача, в якому просив:стягнути з відповідача на свою користь 170 824,39 грн. заборгованості, з яких: основна заборгованість 20 000 дол. США, що еквівалентно 159 400 грн., та 11 424,39 грн. - 3% річних; в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 10 червня 2009 року в сумі 170 824,39 грн., визнати за ОСОБА_2 . право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату правової допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн. та витрати на оплату судового збору. Зазначає, що 10 червня 2009 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав від нього грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути в строк до 10 червня 2010 року, що було підтверджено відповідною розпискою. Крім того, між сторонами була досягнута домовленість про те, що в разі прострочення повернення позики у розмірі 20 000 доларів США, а також в разі її не повернення, ОСОБА_1 передає йому у власність 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності відповідачу. У визначений у розписці строк, ОСОБА_1 , в порушення своїх договірних зобов`язань позику не повернув. На його прохання про добровільну сплату заборгованості або передачу йому у власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , як-то обумовлено між сторонами, ніяким чином не прореагував, борг не повернув та від передачі частини квартири у власність позивача відмовився.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 10 червня 2009 року в сумі 20 000 доларів США, та 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 298 дол. США 08 центів, а всього 25 298, 08 дол. США та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 81, 55 грн. , витрати з оплати вартості додаткової судово-почеркознавчої експертизи в сумі 6 100, 80 грн., витрати на оплату правової допомоги в сумі 18 641, 80 грн..

У задоволені позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 10 червня 2009 року, права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Уважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є незаконним та необґрунтованим та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що згідно з висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 29.10.2014 року № 4708/4709/14-32, ані підпис від імені ОСОБА_1 , ані досліджувані рукописні записи у розписці від 10.06.2009 року виконані не відповідачем. У матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтвердили факт отримання ОСОБА_1 грошей у розмірі 20 000 дол. США. У ОСОБА_2 . Судом першої інстанції було спотворено пояснення експерта ОСОБА_7 , яка підтвердила свій висновок № 13504-13506/16-32 від 17.01.2018 року та пояснила про можливість описки в тексті останнього абзацу на сторінці сім у вказаному висновку та пропущено частку «не» після слова «вони» та перед словом «дають». Судом було прийнято до уваги лише висновок експертів № 13504-13506/16-32 від 17.01.2018 року. Рішення не містить жодної оцінки висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 29.10.2014 року №4708/4709/14-32 незважаючи на те, що Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз були проведені експертизи на вирішення яких були поставлені однакові питання, однак були отримані протилежні висновки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача погоджується з рішенням суду першої інстанції та вказані в апеляційній скарзі аргументи вважає такими,що не спростовують висновків суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції установлено, що згідно зрозпискоювід 10 червня 2009 року ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_2 в борг 20 000 доларів США на строк до 10 червня 2010 року, які зобов`язувався повернути в строк (а.с.75 Том 1).

Висновком експертів за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 13504-13506/16-32 від 17 січня 2018 року, підтверджено,що підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься нижче тексту розписки, навпроти дати: «10.06.2009 г» у розписці від імені ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 від 10.06.2009 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів; досліджуваний рукописний текст: «Расписка 10.06.2009 г Я ОСОБА_1 взял у …» та «Обязуюсь вернуть в строк. 10.06.2009» у Розписці від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 від 10.06.2009, виконані самим ОСОБА_1 ; підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься нижче тексту розписки, навпроти дати «10.06.2009 г» у розписці від імені на ім`я ОСОБА_2 від 10.06.2009 року, встановити ОСОБА_1 або іншою особою виконано не виявилось можливим з причин, зазначених у п.3 Дослідницької частини Висновку (а.с. 223-233 Том 2).

З дослідницької частини вказаного Висновку вбачається, що рукописний текст у розписці від імені ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 від 10.06. 2009 року виконано високовиробленими рухами у швидкому та середньому темпі. Розмір письмових знаків середній та більший за середній, розставлення письмових зразків середнє, більше за середнє та широке, розгін - середній та великий, нахид - правосторонній, зв`язність письмових знаків - мала. Форма лінії письма злегка хвиляста. При порівнянні почерку, яким виконано досліджуваний рукописний текст зі зразками почерку ОСОБА_1 встановлено збіжності наведених вище загальних, а також таких окремих ознак почерку, наведені на знімках ілюстрованої таблиці та відмічені розмітками з цифровими позначеннями червоного кольору: будова рухів в цілому при виконанні букви «т» (розм. 1, виконується по типу друкованої); форми рухів при виконанні початкової частини букви «И» ( розм. 2, дугова), 1-го елемента букви «в» (розм. 3), букви «л» (розм. 4, дугова), 2-го елемента букви «р» (розм. 5, напівовальна), заключної частини 2-го елемента букви «у» (розм. 6, дугова або така, що наближається до трикутної), 3-го елемента букви «А» (розм. 7, така, що наближається до округлої) при з`єднанні 1-го та 2-го елементів цифри «2» (розм. 8, петльова); протяжності рухів по горизонталі при виконанні заключної частини 2- го елемента букви «д» (розм. 9, велика); відносної протяжності рухів по вертикалі при виконанні 1-го та 2-го елементів букви «И» (розм. 10, 1 елемент більший на 2-й); кількість рухів при виконанні цифри «1» (розм.. 11, два) , букви( «д» (розм.. 12, один); напрямків руху при виконанні букви «д» (розм. 13, лівоокружний) при виконанні третього елемента букви «А» (розм. 14, лівоокружний; при з`єднанні 1-го та 2-го елементів букви «ц» (розм. 15, розміщується злегка під кутом), початкової та заключної частини буки «я» (розм. 16, початкова частина букви розміщується нижче заключної частини цієї букви); розміщення точок початку та закінчення рухів у цифрі «0» відносно повздовжньої лінії осі овалу (розм. 17, точка початку та закінчення рухів розміщується зліва від повздовжньої лінії осі овалу) точки закінчення руху у букві «у» відносно 2-го елемента цієї букви (розм. 18, точка закінчення рухів розміщується на 2-му елементі цієї букви або зліва від 2-го елемента). Наведені збіжні ознаки суттєві, сукупність їх індивідуальна, і тому достатня для висновку про те, що цей досліджуваний рукописний текст виконано ОСОБА_1 (пункт 2 висновку). Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 у розписці від імені ОСОБА_1 на ім.»я ОСОБА_2 від 10.06. 2009 року складається з букви «О», безбуквенних штрихів та розчерку. Пидпис виконано високовиробленими рухами у швидкому темпі. Розмір письмових знаків великий та більший за середній, їх розставлення - вузьке, нахил - правосторонній. Перерви рухів не спостерігаються. Форма лінії основи відпису ввігнута. Напрям лінії основи підпису догори. При порівння досліджуваного підпису від підписів транскрипції імені ОСОБА_1 , встановлення збіжностей ступеню виробленості рухів, їх темпу, а також таких окремих ознак почерку, відмічені на знімках в ілюстрованій таблиці розмітками з цифровими позначками червоного кольору: форми рухів при виконанні заключної частини розчерку (розм. 1, прямолінійна); при з`єднанні букви «О» та наступного безбуквенного штриха (розм. 2, петльова); протяжність рухів по вертикалі при виконанні букви «О» (розм. 3, велика); взаємного розміщення букви «О» та безбуквенного штриха (розм. 4, безбуквенний штрих міститься всередині букви «О»); розміщення точки закінчення рухів у розчерку відносно початкової частини розчерку (розм. 5, точка закінчення рухів розміщується на відстані справа від початкової частини розчерку), а також такі розбіжності окремих ознак почерку, відмічені на знімках в ілюстрованій таблиці розмітками з цифровими позначками синього кольору: форми рухів при виконанні початкової та середньої частини розчерку (розм. 1 у досліджуваному підписі, розм. 1 у зразках); протяжності рухів по горизонталі при виконанні заключної частини розчерку (розм. 2, більша у досліджуваному підписі, розм. 2, менша у зразках); взаємного розміщення рухів при виконанні розчерку та початкової частини підпису (розм. 3, розчерк частково перетинає початкову частину підпису у досліджуваних, розм. 3, розчерк розміщується справа від початкової частини підпису у зразках). Встановити походження розбіжностей ознак чи являються вони варіантами ознак почерку ОСОБА_1 , що не проявилися в наданих для порівняння зразках підписуОСОБА_1 , експерти не змогли у зв`язку з великою варіаційністю наданих для порівняння зразків підпису ОСОБА_1 .Щодо встановлених збіжностей, то при наявності вказаних розбіжностей, вони дають підстави не тільки для категоричного, але навіть для імовірного позитивного висновку про тотожність. Виявити більшу кількість збіжних ознак не вдалося по причині малого об`єму графічної інформації при простій будові почерку, яким виконано досліджуваний підпис. Тому, виходячи з вищевикладеного, встановити ОСОБА_1 або іншою особою виконано досліджуваний підпис, не виявилося можливим (пункт 3 висновку).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 підтвердила наданий нею висновок № 13504-13506/16-32 від 17 січня 2018 року. Щодо змісту останнього абзацу на сторінці сім у висновку експерта від 17 січня 2018 року пояснила, що можливо в тексті цього абзацу є описка та пропущено частку «не» після слова вони та перед словом дають.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції прийнявши як належний та допустимий доказ у справі висновок експертів за результатами проведення додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 13504-13506/16-32 від 17 січня 2018 року,та надавши йому оцінку у сукупності з іншими доказами, прийшов до висновку, що 10 червня 2009 року між сторонами дійсно було укладено договір позики, на підтвердження укладення якого відповідачем було написано розписку на ім`я позивача. Крім того, суд врахував, що пояснення та дії позивача в судовому засіданні були послідовними та логічними, останнім надано для проведення експертизи оригінал розписки від 10 червня 2009 року, що спростовує твердження відповідача про її відсутність. Дії ж відповідача під час розгляду справи по суті, та під час виконання клопотань експертів з метою проведення судових почеркознавчих експертиз, суд розціює як умисні, спрямовані на затягування розгляду та вирішення справи, з метою збільшення часового проміжку між складання ним розписки на ім`я позивача та виконання експертами порівнянь почерку та підпису, з метою отримання негативного висновку та як результат уникнення цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів вважає такий висновок є відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Правильно застосувавши норми матеріального права - ст.ст.526,626,627,1049 ЦК України, суд з дотриманням норм процесуального права оцінивналежність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надав оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі виклавши мотиви відхилення та врахування кожного доказу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Статтею 107 ЦПК України передбачено порядок зібрання матеріалів для проведення експертизи: 1. Матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

2. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.

Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи.

3. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

За правилами Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 03 листопада 1998 р., для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністрати`вних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи (п.1.3)

Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), має пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації. У документі, що є підставою для проведення експертизи, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний (зобов`язана) зазначити документи, у яких містяться вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи.

У разі неможливості пред`явити зазначені зразки (смерть виконавця, від`їзд тощо) як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заяву про отримання паспорта (форма № 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, тощо) (п.1.4)

Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням.

Якщо текст (підпис), що досліджується, виконано друкованими літерами або спеціальним шрифтом, слід по змозі надати вільні зразки аналогічного характеру. (а.с.1.5)

Відбирати експериментальні зразки почерку необхідно у два етапи. На першому етапі особа, почерк якої підлягає ідентифікації, виконує текст за тематикою, близькою до досліджувального об`єкта, у звичних умовах (сидячи за столом, із звичним приладдям письма, при денному освітленні). На другому етапі зразки відбираються під диктовку тексту, аналогічного за змістом тому, що досліджується, або спеціально складеного тексту, який містить фрази, слова і цифри, узяті з рукописного тексту, що досліджується. На цьому етапі зразки відбираються в умовах, що максимально наближаються до тих, у яких виконувався рукописний текст, що досліджується, тобто в тій самій позі (лежачи, стоячи тощо), таким самим приладдям письма та на папері того самого виду (за розміром, лінуванням, характером поверхні тощо), що й документ, який досліджується. Якщо буде помічено, що той, хто пише, намагається змінити свій почерк, темп диктовки слід прискорити (а.с.1.6).

Як убачається з матеріалів справи ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2013 року було задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової-почеркознавчої експертизи та на вирішення експертів було поставлено питання:чи виконаний рукописний текст розписки від 10 червня 2009 року, а саме: «Расписка 10.09.2009г Я ОСОБА_1.взял у ОСОБА_2 в долг 20000 долал. (двадцять тыс. долларов) на срок до 10.06.2010г. Обязуюсь вернуть в строк. 10.06.2009г.» - самим ОСОБА_1 чи іншою особою; чи виконаний підпис на розписці від 10 червня 2009 р. самим ОСОБА_1 чи іншою особою? Витребувано у позивача, для проведення експертизи, оригінал розписки від 10 червня 2009 року.

Не виконання клопотань експертів щодо надання експериментальних та вільних зразків почерку та підпису відповідача па 2007-2009 роки стало наслідком проведення вказаної експертизи лише 29.10.2014 року.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 4708/4709/14-32 від 29 жовтня 2014 року, підпис від імені ОСОБА_1 . справа від рукописного запису «10.06.2009» у розписці від 10.06.2009 виданої від імені ОСОБА_1 виконаний рукописним способом без попередньої підготовки чи застосування технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_1 справа від рукописного запису «10.06.2009» у розписці від 10.06.2009 виданої від імені ОСОБА_1 - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису ОСОБА_1 Досліджувані рукописні записи у розписці від 10.06.2009 виданої від імені ОСОБА_1 - виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.206-219 Том 1).

З указаного висновку вбачається, що для порівняльного дослідження експертами використовувались вільні зразки з наказу № 5-К/2012 від 14 грудня 2012 року, з електрофотокопії сторінок паспорту серії НОМЕР_1 від 06 листопада 2003 року; умовно-вільні - з клопотання про перенесеня розгляду справи віл 17 грудня 2012 року, з електрофотокопії договору про надання правової допомоги від 22 січня 2013 року, з повідомлення від 15 грудня 2012 року, та експериментальні на восьми аркушах.

За результатами допиту експерта ОСОБА_8 судом встановлено, що експертом для надання висновку від 29 жовтня 2014 року були використані як оригінали документів так і фотокопії. При цьому, експерт в судовому засіданні не змогла надати чіткої відповіді на те, чому одні оригінали документів останньою приймалися до уваги при здійсненні порівняння підпису та почерку ОСОБА_1 , а інші відхилялись.

Колегія суддів вважає,що суд першої інстанції обґрунтовано не врахував висновки вказаної експертизи та за клопотанням представника позивача ухвалою від 19.10.2015 року призначив додаткову судово-почеркознавчу експертизу,оскільки матеріалами справи доведено,що після призначення судом 04.02.2013 року судово - почеркознавчої експертизи в порушення норм процесуального права та вищенаведених правил Інструкції у ОСОБА_1 експериментальні та вільні зразки його почерку та підпису відбиралися без проведення судового засідання та з`ясування думки учасників справи з цього питання (т.1 а.с.127-134,155,195-197).

У зв`язку наведеним колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про відсутність в рішенні мотивів,за яких суд відхилив висновок експертів за результатами почеркознавчої експертизи від 29.10.2014 року № 4708/4709/14-32 про те,що ані підпис від імені ОСОБА_1 ,ані досліджені рукописні записи у розписці від 10.06.2009 року виконані не відповідачем.

Зазначеними обставинами спростовується також аргумент апеляційної скарги про безпідставне відхилення клопотання представника відповідача про призначення по справі повторної судової-почеркознавчої експертизи,оскільки проведені по справі експертизи мають взаємовиключні висновки.

Наявність описки в п.2 висновку експертів від 17.01.2018 року та замість слів в розписці «обв`язуюсь вернуть в строк 10.06.2010 року» зазначено «обв`язуюсь вернуть в строк 10.06.2009 року» не впливає на обґрунтованість висновку цієї експертизи.

Колегія суддів вважає правильним обґрунтування в рішенні суду висновку експертизи від 17.01.2018 року щодо неможливості встановити належність підпису відповідача в розписці. При цьому суд врахував почасовий проміжок між датою розписки та відібрання експериментальних зразків підпису відповідача та вільних зразків.

В апеляційній скарзі не зазначено інших доказів та на наявність таких не вказано, які б підтверджували про не укладення сторонами договору позики, а в розписці, яка надана позивачем на підтвердження укладення такого договору, підпис від імені відповідача виконаний не ним,а іншою особою.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального права, на які посилається представник відповідача в апеляційній скарзі,як на безумовну підставу до скасування рішення,колегією суддів не встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність рішення суду першої інстанції та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.374,375,381-384,389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 кваітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук