Єдиний унікальний номер 448/1931/19
Провадження № 2/448/891/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
24.12.2019 року м. Мостиська
Єдиний унікальний номер 448/1931/19
провадження № 2/448/891/19
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя Білоус Ю.Б.,
за участі-секретаря судового засідання Романченко І.А.,
учасники справи не з`явились,
Позивачка ОСОБА_1 05.09.2019 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , 2018р.н., у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 грн. щомісячно.
В обґрунтування позовних вимог, покликаючись на те, що з 03.09.2016 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стверджує, що дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає.
Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований в РП, тобто має сталий дохід (заробіток), а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини.
ІІ. Позиція учасників справи
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи міститься Ордер, згідно якого її інтереси представлятиме представник - адвокат Попов Д.І.
Представник позивачки ОСОБА_5 адвокат Попов Д.І. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначив, що його довірителька зменшила позовні вимоги та просить суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_4 , 2018р.н., в твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач відзив на позов не подав.
Окрім цього, відповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку по місцю його реєстрації, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Ухвалою суду від 05.12.2019 року постановлено ухвалу про прийняття цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів до провадження судді та проведення розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб.
ІV. Обставини справи, встановлені судом.
Сторони з 03.09.2016 року перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася одна дитина - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дитина сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.
Відповідач ОСОБА_2 , офіційно працевлаштований в РП, де отримує високий дохід, що стверджується матеріалами справи.
Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 , добровільно не надає кошти на утримання дитини, не піклується про її матеріальне забезпечення.
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії НОМЕР_1 ; копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 ; копіями паспортів сторін по справі, іншими матеріалами справи.
V. Застосоване судом законодавство.
відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81);
суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).
Міжнародне законодавство регламентує, що:
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Сімейним кодексом України встановлено, що:
Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Змістом ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Національне законодавство регламентує, що:
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць з 1 грудня 2019 року для дітей віком до 6 років становить 1779 гривень.
VI. Висновки суду.
Судом враховано матеріальне становище сторін, стан здоров`я та матеріальний стан дитини, ті обставини, що дитина сторін проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 , остання несе витрати по утриманню дитини, забезпечує її лікуванням в разі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, а відповідач ОСОБА_2 ухиляється від утримання дитини, а також те, що відповідач є фізично здоровим, офіційно працевлаштований в РП, де отримує сталий високий дохід, що було встановлено судом, на утриманні жодних інших дітей чи непрацездатних осіб немає.
Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що буде забезпечувати її нормальний розвиток, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини.
Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дитини: ОСОБА_3 , 2018р.н., аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.09.2019р. і до досягнення дитиною повноліття.
Із зміною матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, або інших обставин, що мають значення, сторони мають право звернутися до суду з відповідною позовною заявою про зміну (зменшення або збільшення) розміру аліментів.
Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
VII. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи думку сторін по справі та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти, у твердій грошовій сумі, на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.09.2019р. і до досягнення дитиною повноліття.
Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у дохід держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24.12.2019року.