Єдиний унікальний номер 229/5002/18 Номер провадження 22-ц/804/2204/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Розпутько Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 року у цивільній справі № 229/5002/18 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Грубник Олексій Миколайович), -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 26.11.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 договору.

Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач своєчасно не вносив плату за користування кредитом.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2018 року має заборгованість в розмірі 116616,70 грн., яка складається з наступного: 3922,39 - заборгованість за кредитом, 112694,31 - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.1.7.12. договору, договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.11.2011 року у розмірі 116616,70 грн. станом на 30.06.2018 року., судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 14 грудня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26 листопада 2011 року станом на 30 червня 2018 року у сумі 10269,15 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 3922,39 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 6346,76 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 155,06 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

У січні 2019 року ОСОБА_1 подав до Дружківського міського суду Донецької області заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області 07 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Дружківського міського суду у справі № 2/229/1331/2018, ЄУН 229/5002/18 від 14 грудня 2018 року за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 року відмовлено в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 листопада 2011 року в повному обсязі.

Із вказаним рішенням суду від 24 червня 2019 року не погодився позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 26 липня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що з вищезазначеним рішенням не згодний, вважає, що воно є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Позивач просив Донецький апеляційний суд скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 07 серпня 2019 року.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримана (а.с. 156,157,162), копія апеляційної скарги позивача відповідачем по справі отримана (а.с 156,157). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив від позивача по справі (а.с. 158).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 серпня 2019 року справу призначено до розгляду на 21 серпня 2019 року.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача - Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 165-166).

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 168).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кулик С.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача - Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що на момент звернення позивача - Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором від 26 листопада 2011 року сплинув строк позовної давності, в межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як вбачається із частини 1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до анкети-заяви від 26 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідо до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н отримав картки № НОМЕР_1 , яка має термін дії до 09.2015 року та № НОМЕР_2 , яка має термін дії до 10/16 року (а.с. 134).

Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строк дії договору.

Таку ж позицію підтримує і Верховний Суд в Постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 751/5977/17, провадження № 61-560св17.

Враховуючи, що строк дії картки закінчився 31.10.2016 року, а з позовною заявою позивач звернувся 24.10.2018 року, то висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом сплив, не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом складає 3922 грн. 39 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Що стосується стягненню процентів, то за змістом статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Позивач не надав жодних доказів, що саме вказані тарифи, Умови та правила надання банківських послуг підписував відповідач і що саме вказані тарифи, Умови мав на увазі відповідач, коли підписував анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», які й передбачають нарахування штрафних санкцій та відсотків за користування кредитом.

Вказану позицію підтримує і Верховний Суд в Постанові від 13 червня 2018 року у справі № 226/3556/15-ц, провадження № 61-21373св18.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У анкеті-заяві позичальника від 26.11.2011 року процентна ставка не зазначена (а.с. 8).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав позичальник), стягнути, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.11.2011 року посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті: www.privatbank.ua., як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов) та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 26 листопада 2011 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин 26.11.2011 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24 жовтня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у редакціях, що найбільш сприятливі для інтересів фінансової установи.

Вказане цілком співпадає з правової позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, а також з правової позицією Верховного Суду, викладеної у Постанові від 31 липня 2019 року у справі № 233/1876/17, провадження № 61-16507св18.

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що підстав для стягнення процентів з відповідача ОСОБА_1 за користування кредитом, немає.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, з відповідача ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору на користь позивача в розмірі 148 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , МФО 305299):

- заборгованість за кредитним договором в розмірі 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) грн. 39 коп.

- на відшкодування витрат по сплаті судового збору 148 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку, як така, що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складений 27 серпня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна