Справа № 461/6187/18 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/141/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про скасування наказу,-

встановила:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про скасування наказу.

Вимоги обґрунтовував тим, що з 16 серпня 2013 року працював на посаді вчителя історії ВСШ № 19, а з 11 грудня 2017 року переведений на посаду в.о. директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19.

17 травня 2018 року під час доповіді начальника управління освіти ДГП ЛМР на пленарному засіданні Львівської міської ради позивача звинуватили в аморальній поведінці. Цього ж дня, без жодних повідомлень та підстав, наказом ДГП ЛМР від 16 травня 2018 року № 70-к з позивача знято виконання обов`язків директора В (з) СЗШ № 19. В той же час, створено комісію для проведення перевірки фактів аморальної поведінки позивача, висвітлених в засобах масової інформації. За підсумками проведення такої перевірки комісією встановлено, що фактів аморальної поведінки в.о. директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19 м. Львова ОСОБА_1 підтвердження не знайдено, видано відповідну довідку.

Відтак, переведення з посади директора на посаду вчителя позивач вважає незаконним та безпідставним, а також вважає неправомірним зняття без його згоди частини трудових обов`язків, які він виконував. При цьому, жодних змін в організації виробництва і праці у вечірній школі, де працює позивач, не було. Наказ про зняття позивача з посади директора призвів до зміни умов праці, зміну режиму роботи, зменшення трудового навантаження, зменшення заробітної плати.

Крім цього, на запит адвоката отримав копію трудової книжки, з якої вбачається, що переведення ОСОБА_1 на посаду директора не внесено до трудової книжки, при цьому, таке переведення суттєво змінило трудову функцію позивача, змінено нарахування заробітної плати, змінено педагогічне навантаження. Усі відомості про переведення повинні відображатись в трудовій книжці, проте роботодавець безпідставно таких записів не зробив. Внаслідок цього позивач не має можливості підтвердити набутий керівний досвід та виконання відповідних обов`язків. Невнесення запису про призначення на посаду директора суперечить чинному законодавству і порядку ведення трудових книжок.

Просив скасувати наказ від 16 травня 2018 року № 70-к про зняття з ОСОБА_2 виконання обов`язків директора В(з)СЗШ № 19, поновити попередні умови праці та внести відомості до трудової книжки ОСОБА_2 про призначення його на посаду директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19, стягнути судові витрати в розмірі 10000 грн.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 року позов задоволено повністю.

Скасовано наказ Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 16 травня 2018 року № 70-к про зняття з ОСОБА_1 виконання обов`язків директора В(з)СЗШ №19 та поновлено ОСОБА_1 попередні умови праці.

Зобов`язано внести відомості до трудової книжки ОСОБА_1 про призначення його на посаду директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи №19.

Стягнуто з Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Стягнуто з Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 9600,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката Жолнович О.І.

Рішення суду оскаржив відповідач Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що статтею 105 КЗпП України передбачено, що працівники можуть виконувати на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи. У таких випадках проводиться доплата за суміщення посад або виконання обов`язків.

Виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основних трудових обов`язків передбачає заміну іншого працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відрядженням і з інших причин і за яким відповідно до чинного законодавства зберігається місце роботи.

Покликається на постанову Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 04.12.1981 р. № 1145 та Інструкцію Держкомпраці, Мінфіну СРСР і ВЦРПС щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 року № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» від 14.05.1982 № 53-ВЛ, які згідно листа Міністерства праці та соціальної політики від 02.12.2005 року підлягають застосуванню у зв`язку з відсутністю на законодавчому рівні визначення понять «суміщення професій», «виконання тимчасово відсутнього працівника».

Зазначені постанова та порядок продовжують діяти в частині тих пунктів, які містять загальні норми і принципи відповідної форми роботи працівників, а також переліку керівних працівників підприємств, яким доплати не можуть провадитись.

Звертає увагу, якщо посадовою інструкцією передбачене виконання обов`язків іншого працівника на час його відсутності, то такі обов`язки належать до його трудової функції і виконуються без видання окремого наказу та без доплати, в інших випадках виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника допускається тільки за згодою працівника та за умови видання відповідного наказу.

Згода позивача на виконання обов`язків була, що підтверджується його заявою та оскаржуваним наказом управління освіти ДГП Львівської міської ради.

При цьому, апелянт звертає увагу, що оскаржуваний наказ не передбачав переведення позивача на посаду директора В(з)СЗШ № 19, а лише виконання ним додаткових обов`язків, зокрема підписання відповідних розпорядчих документів по закладу освіти, подання звітності, сприяння організації освітнього процесу.

Таким чином, жодного переведення на посаду директора не відбулося, а внесення відомостей про виконання працівником додаткових обов`язків у трудову книжку ніде не передбачено.

Крім цього, згідно штатного розпису існує лише посада директора закладу освіти, а не виконуючого обов`язки директора.

Поряд з цим, звертає увагу на те, що позивач не був звільнений з посади директора, оскільки на неї він ніколи не призначався, з нього лише було знято виконання додаткових обов`язків, які він виконував крім своїх.

Вважає, що позивач на власний розсуд протрактував наказ управління неправильно, вважаючи себе директором, що підтверджується табелями обліку робочого часу.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 січня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Жолнович О.І. в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання 27.08.2019 року поторно не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог місцевий суд виходив з того, що в оскаржуваному наказі про зняття з ОСОБА_1 виконання обов`язків директора вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19 жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено доказами причини зняття виконання обов`язків директора.

При цьому, з наказу Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 239 від 22.05.2018 року, вбачається, що передумовою винесення оскаржуваного наказу про зняття виконання обов`язків директора школи передувало те, що у 2014 році у мережі Інтернет висвітлено інформацію аморального характеру щодо дій позивача, що було озвучено на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради 17.05.2018 року, цього ж дня винесено оскаржуваний наказ, однак факт аморальної поведінки вчителя української мови та літератури, історії В (з) СЗШ № 19 ОСОБА_1 не підтверджено спеціальною створеною комісією, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за результатами перевірки фактів аморальної поведінки, тому оскаржуваний наказ є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім цього суд зазначив, що у спірних правовідносинах мали місце зміни в організації виробництва і праці, що допускається тільки за згодою працівника, однак згоди ОСОБА_1 не надавав.

Також, суд погодився із доводами позивача про те, що усі відомості про переведення повинні бути відображені у трудовій книжці, а виконання обов`язків директора школи суттєво змінило його трудову функцію, оскільки було змінено нарахування заробітної плати, педагогічне навантаження, змінено умови праці.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Згідно із частиною 2 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.ст. 2-1, 5-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин, крім цього, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 наказом відділу освіти Шевченківського району Управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 158-К від 16.08.2013 року призначений з 01 вересня 2013 року на посаду вчителя історії ВСШ № 19 (а.с. 14).

Наказом № 511-К від 31.10.2016 року ОСОБА_1 переведений з посади вчителя української мови та літератури з неповним тижневим навантаженням за сумісництвом на ту ж посаду, як основного працівника з 01.11.2016 року (а.с. 15).

З 12 грудня 2017 року на позивача покладено виконання обов`язків директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19 та надано право підпису на документах школи, що підтверджується наказом Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 272-к від 11.12.2017 року (а.с. 13).

Заяву з проханням покладення виконання обов`язків директора В (з) СЗШ № 19 м. Львова з 12.12.2017 року до часу призначення основного працівника позивач ОСОБА_1 подавав на ім`я начальника управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (а.с. 18).

Також, з 12 грудня 2017 року наказом відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів Управління освіти ДГП ЛМР № 1191-к від 13.12.2017 року ОСОБА_1 , на підставі особистої заяви та подання адміністрації, довантажено годинами вчителя української мови та літератури (8 годин) та історії (1 година) (а.с. 16).

Оскаржуваним наказом Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 70-к від 16 травня 2018 року з вчителя української мови та літератури, історії вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19 ОСОБА_1 знято виконання обов`язків директора вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19 (а.с. 17).

Цього ж дня видано наказ № 71-к, яким виконання обов`язків директора вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19 покладено на директора середньої загальноосвітньої школи № 55 ОСОБА_4 з 18.05.2018 року (а.с. 19).

Звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_1 зазначав, що переведення з посади директора на посаду вчителя є незаконним та безпідставним, оскільки жодних змін в організації виробництва і праці у вечірній школі, де він працює, не було, при цьому оскаржуваний наказ призвів до зміни умов праці, зменшення трудового навантаження та заробітної плати, зазначав, що причиною зняття з нього виконання обов`язків директора школи пов`язане, в тому числі, із звинуваченнями у вчиненні аморального проступку.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 227-р від 17 травня 2018 року створено Комісію для проведення перевірки фактів аморальної поведінки, висвітлених в засобах масової інформації щодо ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно із Довідкою за результатами перевірки фактів аморальної поведінки, висвітлених в мережі Інтернет, комісією не підтверджено факт аморальної поведінки вчителя української мови та літератури, історії В (з) СЗШ №19 ОСОБА_1 (а.с. 8).

Факт відсутності аморальної поведінки позивача встановлено також наказом Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 239 від 22.05.2018 року (а.с. 9).

Визначення аморального проступку є оціночним поняттям, тобто обставини вчинення проступку та його оцінка як аморального, мають бути висвітлені в наказі, оскільки, інша форма документу, де б зазначалася така інформація, законом не визначена. Виклад обставин вчинення проступку є обов`язковим з посиланням на докази, оскільки повинен бути доведений факт (подія) проступку.

Разом з тим, в оскаржуваному наказі про зняття з ОСОБА_1 виконання обов`язків директора вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19, як підставу для винесення наказу, зазначено подання відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти департаменту гуманітарної політики від 16.05.2018 року № 4-260109-169.

При цьому, у вказаному листі від 16.05.2018 року № 4-260/09-169 відділ освіти Шевченківського та Залізничного районів просив начальника Управління освіти ДГП ЛМР зняти виконання обов`язків директора В (з) СШ № 19 з ОСОБА_1 та доручити виконання таких директору СЗШ № 55 ОСОБА_4 (а.с. 64).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов неправильного висновку, що передумовою винесення оскаржуваного наказу про зняття з позивача виконання обов`язків директора школи було те, що на пленарному засіданні сесії Львівської міської ради 17.05.2018 року озвучено, що у 2014 році у мережі Інтернет висвітлено інформацію аморального характеру щодо дій позивача, оскільки підставою для винесення такого наказу зазначено подання відділу освіти Шевченківського та Залізничного районів управління освіти департаменту гуманітарної політики від 16.05.2018 року № 4-260109-169, а не звинувачення у вчиненні аморального проступку.

При цьому, наказом управління освіти № 71-к від 17.05.2018 року виконання обов`язків директора вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19 покладено на директора середньої загальноосвітньої школи № 55 ОСОБА_4 з 18.05.2018 року, що відповідає доводам апелянта про ухвалення рішення щодо оптимізації мережі закладів освіти м. Львова шляхом приєднання вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19 до середньої загальноосвітньої школи № 55.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

В свою чергу, переведення на іншу роботу, незалежно від його терміну, мети, причини та інших обставин, відповідно до частини першої статті 32 та частини першої статті 33 КЗпП України допускається лише за згодою працівника, оскільки передбачає зміну істотних умов трудового договору.

Як роз`яснено в абзаці першому п. 31 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.92 р. № 9 переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором .

У такому випадку змінюється посада працівника (спеціальність, кваліфікація), структурний підрозділ може бути тим же або іншим, а ось роботодавець залишається той самий.

Отже, ознакою переведення є звільнення працівника від виконання роботи за укладеним трудовим договором та доручення роботи, не обумовленої трудовим договором.

Судом встановлено, що після винесення відповідачем наказу № № 272-к від 11.12.2017 року про покладення на позивача відповідних обов`язків директора школи, останній продовжував виконувати свої професійні обов`язки, отримувати заробітну плату вчителя, інших професійних доручень роботодавця не виконував, що не заперечується сторонами.

За таких обставин, вважати, що позивач був переведений на іншу посаду, у розумінні статті 32 та 33 КЗпП України, не має.

В свою чергу, правове регулювання відносин, пов`язаних із призначенням працівника виконуючим обов`язки, здійснюється на підставі КЗпП України, роз`яснення Держкомітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29.12.1965 № 30/39, що діє в частині, яка не суперечить КЗпП України та іншим нормативно-правовим актам України. Зазначене роз`яснення діє на підставі Постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України деяких актів законодавства Союзу PCP" від 12 вересня 1991 року № 1545.

Призначення працівника виконуючим обов`язки за іншою вакантною посадою на цьому чи на іншому підприємстві є переведенням цього працівника на іншу роботу за умови, що він звільняється від виконання своїх обов`язків за посадою, обумовленою трудовим договором.

У свою чергу, якщо працівникові доручається виконання обов`язків за іншою вакантною посадою без звільнення від виконання своїх обов`язків, то це - суміщення професій (посад), яке не вважається переведенням.

При цьому, покладення на працівника виконання обов`язків керівника не може розглядатися як суміщення професій та посад, яке регламентується постановою Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад) від 04.12.1981 року № 1145, оскільки у п. 15 цього положення вказано, що таке не поширюється на керівників підприємств.

Відповідно до ст. 105 КЗпП України позивач поряд із своєю основною роботою вчителя української мови та літератури, обумовленою трудовим договором, виконував додатковий обсяг роботи за посадою директора вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19, що призвело до збільшення обсягу виконуваних ним робіт, скасування яких повинно регулюватися нормами ч. 3 ст. 32 КЗпП України.

Всупереч вищевказаним нормам закону при виданні оскаржуваного наказу Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 70-к від 16 травня 2018 року про зняття з вчителя української мови та літератури, історії вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19 ОСОБА_1 виконання обов`язків директора вечірньої (змінної) середньої загальноосвітньої шкоди № 19 не дотримані вимоги ст. 32 КЗпП України, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що даний наказ є незаконним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, відповідно до п. 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Разом з тим, задовольняючи позовну вимогу про внесення відомостей до трудової книжки ОСОБА_1 про призначення його на посаду директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19, суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до наказу Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 272-к від 11.12.2017 року на позивача лише покладено виконання обов`язків директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19, а не призначено його на посаду директора цієї школи.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання відповідача внести відомості до трудової книжки ОСОБА_1 про призначення його на посаду директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19.

Врешті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2018 рокув частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про внесення відомостей до трудової книжки ОСОБА_1 про призначення його на посаду директора вечірньої змінної середньої загальноосвітньої школи № 19 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні такої вимоги.

Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складений 28 серпня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк