ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/820/17 Номер провадження 22-ц/814/2289/19Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за поданням Пирятинського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2017 року -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року в.о. начальника Пирятинського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Д.Г. Благадир, звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні Пирятинського районного відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 54610601 з виконання наказу № 917/950/15, виданого 27.07.2015 Господарським судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості на користь ПАТ КБ «Приват банк»,а саме: 44735,41 грн. заборгованості за кредитом; 6480,45 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 3523,93 грн. заборгованість по пені; 805,34 грн. заборгованість по сплаті комісії; 1827,00грн, витрати по сплаті судового збору, та виконання наказу № 917/1489/14, виданого Господарським судом Полтавської області 09.12.2014, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь СФГ «РОСОШ» боргу у сумі 80132,50грн та судового збору у сумі 1827,00грн.

Рішення, на день звернення до суду,боржником не виконані, виклики державного виконавця ігноруються, боржник ухиляється від їх виконання, будь-яких дій, спрямованих на їх виконання не здійснено

З метою недопущення уникнення боржником відповідальності за невиконання судового рішення, заявник вимушений звернутись до суду з даним поданням.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2017 року подання Пирятинського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 -задоволено.

Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до моменту фактичного погашення зобов`язань, покладених на неї наказом № 917/950/15, виданим 27.07.2015 Господарським судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: 44735,41 грн. заборгованості за кредитом; 6480,45 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 3523,93 грн. заборгованість по пені; 805,34 грн. заборгованість по сплаті комісії; 1827,00грн, витрати по сплаті судового збору, та наказом № 917/1489/14, виданим Господарським судом Полтавської області 09.12.2014, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь СФГ «РОСОШ» боргу у сумі 80132,50грн та судового збору у сумі 1827,00грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання. Посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Вказує що в ухвалі суду не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували те, що боржник ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Вважає, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Факт умисного ухилення від виконання зобов`язань виконавцем не доведено, тому в задоволенні його подання необхідно відмовити, скасувавши ухвалу районного суду.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні Пирятинського районного відділу ДВС знаходиться зведене виконавче провадження № 54610601, з виконання наказу № 917/950/15, виданого 27.07.2015 Господарським судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та виконання наказу № 917/1489/14, виданого Господарським судом Полтавської області 09.12.2014, про стягнення з ОСОБА_1 , боргу на користь СФГ «РОСОШ». (а.с.5-8)

Постановою державного виконавця ВДВС Пирятинського районного управління юстиції Опанасенко В.О. від 16 січня 2015 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 . та заборонено здійснювати його відчуження (а.с.9)

Постановою головного державного виконавця ВДВС Пирятинського районного управління Лященком Є.І. від 19.02.2015 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника ОСОБА_1 (а.с.10).

До подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 , також додано виклики держаного виконавця адресовані ОСОБА_1., від 19.01.2015 року, від 15.04.2016 року, 04.06.2015 року, та попередження від 03.06.2016 року.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжито можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, в свою чергу, боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з`являється, знаючи про свої невиконані зобов`язання свідомо ухиляється від його виконання, вчиняє діяння, які унеможливлюють та ускладнюють виконання зобов`язання, покладеного на боржника рішенням суду, тому вважав що є всі підстави для задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1., без вилучення паспортного документу.

Проте, колегія суддів не може погодитись із такими висновками виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Із наведеного слідує, що обмеження виїзду за кордон може бути застосоване у разі наявності доказів про свідоме злісне ухилення боржника від виконання рішення суду.

Як убачається з матеріалів справи, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення заборгованості.

Також, не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи того що боржник безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань.

В своєму поданні приватний виконавець зазначає, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про виклик до нього та про наявність вказаного зведеного виконавчого провадження. Проте, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, що ОСОБА_1 отримувала виклики до державного виконавця та постанову про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем не доведено факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання за судовим рішенням.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

З огляду на викладене, судом неповно досліджені обставини у справі. Наявні у справі докази не доводять обставини, що мають значення у справі, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Судом порушено ст. ст. 81, 263 ЦПК України, внаслідок чого, суд дійшов помилкових висновків та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про заборону права виїзду за межі України боржнику.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За наведених обставин, колегія суддів вважає передчасним застосування до ОСОБА_1 , як до боржника, з метою виконання нею своїх боргових зобов`язаньтакого заходу впливу, як тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України, а тому, колегія суддів вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Колегія судів приходить до висновку про скасування ухвали районного суду, та постановлення нової про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.2, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2019 року -скасувати. Постановити нове рішення.

У задоволенні подання Пирятинського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2019 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: _______________________ Г.Л.Карпушин _______________В.П. Пікуль