Справа №519/968/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

18.10.19 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Барановської З.І., секретаря - Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.07.2013 рішенням Южного міського суду Одеської області по справі №519/36/13-ц стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в якості компенсації 1/2 частки автомобіля MITSUBISHI і COLT, д/з НОМЕР_1 , в розмірі 47 649 грн.; грошові кошти в якості компенсації 1/2 частини спільного нажитого майна (побутової техніки, меблів) в розмірі 13 400 грн.; 1/2 частину грошових коштів, які знаходилися станом на травень 2011 року на картковому рахунку відкритому на ім`я відповідача в розмірі 11 037,71 грн., судовий збір в розмірі 1600 грн. На виконання вказаного судового рішення 03.12.2013 Южним міським судом Одеської області було видано виконавчий лист. Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області від 12.12.2013 відкрито виконавче провадження № 41156953 за даним виконавчим документом. Добровільно дане рішення відповідачем не виконувалося протягом майже трьох років, а тому грошові кошти стягувалися в примусовому порядку державною виконавчою службою у вигляді відрахувань із заробітної плати. За період з 12.12.2013 до 06.05.2016 позивачем отримана лише грошова сума у розмірі 10642,09 гри., решта заборгованості почала стягуватися з відповідача частково на його користь тільки з травня 2016 року, що-завдало позивачу значних втрат. 28.05.2015 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області Вдовиченко І.С. було винесено незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження № 41156953, при тому що відповідачем не було виконане дане рішення та не була сплачена ще грошова сума у розмірі 63044, 62 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 28.08.2015 по справі №519/3/15-ц та ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015 було визнано неправомірними дії державного виконавця державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області, які призвели до винесення незаконної постанови про закінчення виконавчого провадження. Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області Богдановим О.О. від 06.04.2016 було скасовано вищевказану постанову про закінчення виконавчого провадження № 41156953. 07.04.2016 постановою державного виконавця державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Шишка Т.С. було відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 519/36/13-ц, виданого 03.12.2013 Южним міським судом. 14.04.2016 постановою державного виконавця державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Шишка Т.С. було ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі 44,62 грн., звернути стягнення на доходи боржника, а саме на її заробітну плату. З 06.05.2016 на користь позивача почали надходити відрахування із заробітної плати відповідача, що підтверджується копією звіту про здійснення відрахування та виплати AT «Одеський припортовий завод». Отже, з 12.12.2013 до 06.05.2016 з відповідача у примусовому порядку була стягнена на користь позивача грошова сума лише у розмірі 10642,09 грн. Тобто впродовж цього часу у відповідача існувала заборгованість перед позивачем у розмірі 63044,62 грн. Добровільно відповідач боргове зобов`язання на користь позивача не сплачувалося протягом трьох років, що призвело до знецінювання даної суми, у зв`язку із інфляційними процесами, що в свою чергу завдало матеріальних втрат позивачу, а саме грошова сума у розмірі 63044, 62 грн. у період з 12.12.2013, коли дане зобов`язання повинно було бути виконане нею, до 06.05.2016, що призвело до значного знецінювання вказаної грошової суми внаслідок інфляційних процесів. Починаючи з 06.05.2016 дана грошова сума почала сплачуватися частково та також в примусовому порядку.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.01.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 20.03.2017 клопотання представників сторін про витребування доказів задоволено. Витребувано у Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області копії виконавчих проваджень №№41156953, 28082566, завірені належним чином.

22.05.2017 до суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення, згідно яких станом на 28.05.2015 вона. погасила повністю всю суму заборгованості перед позивачем у розмірі 73686,71 грн. та виконавчий збір у розмірі 7368,07 грн. Грошові нею перераховані на особистий рахунок позивача. Крім того, з неї стягнуті кошти на банківські послуги, у зв`язку з перерахуванням вказаної вище суми коштів. Таким чином, нею проведений повний розрахунок зі стягувачем по виконавчому листу №519/96/13-ц, який виданий 03.12.2013 Южним міським судом Одеської області. 28.05.2015 заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області Вдовиченко B.C. на підставі п.8 ст.49, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого ВП№41156953 у зв`язку з повним фактичним виконанням. Також, у відділі Державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області в період з 07.07.2011 по 30.06.2015 перебувало на виконанні виконавче ВП №28082566 щодо примусового стягнення з позивача на її користь аліментів за виконавчим листом № 2-417/11 від 21.06.2011, виданого Южним міським судом Одеської області. 01.12.2014 державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області Боєру В.С. складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, та станом на 01.12.2014 встановлений борг позивача перед нею в розмірі 62252,22 грн. В ході виконання примусового виконання у виконавчому провадженні №28082566 державним виконавцем зазначеного відділу державної виконавчої служби Боєру В.С. 25.06.2015 на підставі складеного ним розрахунку заборгованості по аліментам було завірено стягнення на кошти боржника ОСОБА_1 в розмірі 62252,22 грн. на користь ОСОБА_2 та відповідно до вимог ч.5 ст.45 ЗУ «Про виконавче провадження» зроблений взаімозалік коштів за двома виконавчими провадженнями. 30.06.2015 державний виконавець Боєру B.C. відповідно до п.8 ст.49 та ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» закінчив виконавче провадження ВП № 28082566 щодо стягнення аліментів з позивача, у зв`язку з повним та фактичним його виконанням. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 28.08.2015 у цивільній справі №519/3/15-ц за скаргою ОСОБА_1 визнані неправомірними дії державного виконавця Боєру B.C. з нарахування заборгованості по аліментам у розмірі 62252,22 грн. та накладення арешту на майно боржника, а також зобов`язано скасувати вказаний розрахунок заборгованості по аліментам від 01.12.2014. Дана ухвала залишена без ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015 залишено без змін в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Боєру B.C. з нарахування заборгованості по аліментам у розмірі 62252,22 грн. Відсутня вина ОСОБА_2 щодо зробленого державним виконавцем Боєру B.C. розрахунку заборгованості по аліментам, звернення стягнення на кошти боржника ОСОБА_1 в розмірі 62252,22 грн. на користь ОСОБА_2 та закриття виконавчих проваджень ВП № 41156953 та ВП №28082566, оскільки вона не була державним виконавцем та в її провадженні не було вказаних вище виконавчих проваджень та її дії або бездіяльність не визнавалися судом незаконними. На підставі ухвали Южного міського суду Одеської області від 28.08.2015, ухвали апеляційного суду Одеської області від 01.12.2015 та заяви ОСОБА_1 від 01.04.2016 (тобто, через п`ять місяців після постановлення ухвали апеляційним судом Одеської області від 01.12.2015) начальником Державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області Богдановим О.О. відповідно до ст.83 ЗУ «Про виконавче провадження» постановлена постанова від 06.04.2016 про скасування постанови про закінчення провадження від 28.05.2015 та відновлення виконавчого провадження ВП №41156953 щодо стягнення з ОСОБА_2 па користь ОСОБА_1 коштів. Вказана постанова 18.04.2016 нею у цивільній справі №519/36/13-ц оскаржена до Южного суду Одеської області та залишена без розгляду за її заявою у зв`язку з тим, що розрахувалася з ОСОБА_1 21.11.2016. Постановою ВП №4115653 державного виконавця відділу державної служби Южпенського міського управління юстиції Одеської області ШишкаТ.С. від 14.04.2016 на підставі ст.ст.32. 68, 69,70 ЗУ «Про виконавче провадження» постановлено звернути стягнення на заробітну плату (доходи) боржника ОСОБА_2 зі стягненням боргу в розмірі 63044,62 грн. Тобто, державним виконавцем було встановлений порядок стягнення коштів з ОСОБА_2 , хоча в наявності у неї було майно, яке можливо було реалізувати або передати стягувачу за його згодою та погасити повністю заборгованість, про що був усвідомлений стягувач ОСОБА_1 . З вказаною постановою стягувач ОСОБА_1 був згоден та її не оскаржував в установленому законом порядку. На підставі даної постанови державного виконавця з ОСОБА_2 утримувалися кошти на користь ОСОБА_1 . Тобто, ОСОБА_2 виконувала зобов`язання по сплаті коштів на користь ОСОБА_1 , який їй був встановлений державним виконавцем державної виконавчої служби та з фактичної згоди стягувача ОСОБА_1 21.11.2016 ОСОБА_2 повністю погасила борг перед ОСОБА_1 , що підтверджується його розпискою від 21.11.2016 про отримання ним залишку боргу в розмірі 39992,28 грн. На підставі викладеного, позов не підлягає задоволенню.

13.10.2017 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просить з відповідача стягнути інфляційні збитки у розмірі 61313,81 грн.

Від представника відповідача - ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого спір між сторонами виник у сфері сімейних правовідносин. Це вбачається з рішення Южного міського суду від 25.07.2013 по цивільній справі № 519/36/13-ц, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто суму коштів у розмірі 3686,71 грн. в якості компенсації 1/2 частини спільно нажитого майна. Сімейні правовідносини регулюються спеціальним законодавством, а саме Сімейним кодексом України, а тому до них не можуть застосовуватися норми ст.625 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 20.01.2016 по справі № 6-2759цс15. Рішення Южного міського суду від 25.07.2013 по цивільній справі № 519/36/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та майнових прав подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільно набутого сумісного майна та стягнення грошової компенсації за майно, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто суму коштів у розмірі 73686,71 грн. в якості компенсації 1/2 частини спільно нажитого майна, виконувалось відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Стосовно цього питання Верховний Суд України також висловив правову позицію, а саме зазначив, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.07.2014 «Аналіз практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», на яке посилається сам позивач зазначається, що грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст.625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини. Статтею 625 ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність відносин і вносить у них ясність та визначеність. Передбачена ст.625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія cт.625 ЦК не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносини. Отже, виходячи із правової позиції Верховного Суду України щодо застосування норми ст.625 ЦК України, остання не може бути застосована до правовідносин, які виникли між сторонами, оскільки ці правовідносини носять сімейний характер та пов`язані із виконанням судового рішення, а не договору чи іншого правочину передбаченого цивільним законодавством, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а позовна заява не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 30.05.2018 закрито підготовче провадження по даній цивільній справі за позовом та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

18.06.2018 року до суду від представника позивача - ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, згідно якої твердження позивача стосовно того, що норма ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних втрат, не може бути застосована до правовідносин, які виникли між сторонами, є такими, що не відповідають дійсності. Вважає, що оскільки ст.625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України та у ній визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 11 квітня 2018 року по справі № 14-68цс18. Стосовно цього питання Верховний Суд висловив свою правову позицію також в Постанові від 11.10.2014 року по справі № 6-113цс14. Відповідач мала грошове зобов`язання перед позивачем відповідно до рішення Южного міського суду Одеської області від 25.07.2013 по справі № 519/36/13-ц, а саме: виплатити на користь позивача грошові кошти в розмірі 72086,71 грн. судові витрати у виді судового збору в сумі 1600 грн., що разом складає 73686,71 грн. У зв`язку з тим, що відповідач порушила грошове зобов`язання з виплати грошових коштів у розмірі 73686,71 грн., не виконуючи його добровільно впродовж тривалого часу, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України. По-друге, порушення виконання рішення суду, яким передбачений обов`язок щодо сплати грошових коштів, дає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат. До таких висновків неодноразово доходив Верховний Суд України (Постанова Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15, Постанова Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року по справі №6-113цс14). За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов 'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також; угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду відповідно до ч.5 cт.11 ЦК України (Постанова Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2168цс15).

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату і місце судового засідання, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходили.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить залишити позов без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Южного міського суду Одеської області від 25.07.2013 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в якості компенсації Ѕ частки автомобіля MITSUBISHI COLT, д/з НОМЕР_2 , в розмірі 47 649 грн.; грошові кошти в якості компенсації Ѕ частини спільно нажитого майна (побутової техніки, меблів) в розмірі 37 650 грн.; Ѕ частину грошових коштів, які знаходилися станом на травень 2011 року на картковому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_2 , в розмірі 11037,71 грн. та судові витрати у виді судового збору в сумі 1600 грн. (а.с.241-251).

12.12.2013 заступник начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Васильєв Ю.Ю. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41156953 за виконавчим листом №519/36/13-ц, виданого 03.12.2013 Южним міським судом Одеської області про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 73686,71 грн. (а.с.252).

13.08.2014 постановою в.о.начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Вдовиченко І.С. накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника ОСОБА_2 (а.с.172).

23.05.2014 постановою ст.державного виконавця Губановою Н.В. відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області постановлено звернути стягнення на заробітну плату боржника, оскільки було встановлено, що вона працює на ПАТ «ОПЗ» (а.с.188).

28.05.2015 постановою заступника начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Вдовиченко І.С. виконавче провадження закінчено в зв`язку зі сплатою боргу (а.с.190).

Постановою начальника відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Богданова О.О., під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.04.2016 щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та подальшого його відновлення, а також матеріалів виконавчих проваджень № ЄДРВП 28082566,41156953, в ході розгляду встановлено у відділі в період з 07.07.2011 по 30.06.2015 перебувало виконавче провадження № 28082566 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-417/11 виданого 21.06.2011 Южним міським судом Одеської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . 01.12.2014 державним виконавцем відділу Боєру В.С. складено розрахунок заборгованості по аліментам, відповідного до якого встановлено розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 станом на 01.12.2014 у розмірі 62252,22 грн. 25.06.2015 державним виконавцем відділу Боєру В.С. складено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно з яким застосовано вимоги ч.5 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник є стягувачем за іншим виконавчим провадженням, за яким було стягнуто кошти, що підлягали перерахуванню стягувачу ОСОБА_1 , а стягнення за виконавчим провадженням № 28082566 де ОСОБА_1 є боржником, було звернуто на кошти, стягнуті за виконавчим провадженням № 41156953 де ОСОБА_1 є стягувачем. У зв`язку з чим, станом на 25.06.2015 заборгованість ОСОБА_1 - відсутня. 30.06.2015 державним виконавцем відділу Боєру В. С, керуючись п.8 ст.49, ст.50 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з повним фактичним виконанням. 28.08.2015 ухвалою Южного міського суду Одеської області від 28.08.2015 №519/3/15-ц - визнано неправомірними дії державного виконавця відділу Боєру В.С. з нарахування заборгованості по аліментам у розмірі 62252,22 грн. та накладенню арешту на майно боржника, а також зобов`язано скасувати вищевказаний розрахунок заборгованості по аліментам від 01.12.2014. Апеляційним судом Одеської області 01.12.2015 залишено без змін ухвалу Южного міського суду Одеської області від 28.08.2015 №519/3/15-ц. Тобто, по виконавчому провадженню № 28082566 з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 надлишкова стягнуто кошти у розмірі 62252,22 грн. У відділі в період з 12.12.2013 по 28.05.2015 перебувало виконавче провадження № 41156953 щодо примусового виконання виконавчого листа №519/36/13-ц виданого 03.12.2013 Южним міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 73686,71 грн. В ході примусового виконання з боржника стягнуто та перераховано 107,78 грн. - витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; 7368,67 грн. - виконавчого збору; 10636,09 грн. - боргу на користь ОСОБА_1 ; 64698,52 грн. - як борг на користь ОСОБА_1 , що повернуто ОСОБА_2 , як взаємозалік по виконавчому провадженню №28082566 де боржником є ОСОБА_1 28.05.2015 заступником начальника відділу Вдовиченко І.С. керуючись п.8 ст.49, ст.50 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з повним фактичним виконанням. Однак, у зв`язку з тим, що ухвалою Южного міського суду Одеської області від 28.08.2015 №519/3/15-ц - визнано неправомірними дії державного виконавця відділу Боєру В. С. з нарахування заборгованості по аліментам у розмірі 62252,22 грн., а вказана сума вже стягнута з ОСОБА_1 , як взаємозалік по виконавчому провадженню №41156953 вбачається, що на теперішній час рішення Южного міського суду Одеської області №519/36/13-ц - не виконано в повному обсягу. Таким чином, з метою вжиття заходів щодо повного виконання рішення суду необхідно скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №41156953 та відновити його (а.с.11-12, 192).

Постановою державного виконавця Шишка Т.С. відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області від 07.04.2016 відновлено виконавче провадження (а.с.14,183).

14.04.2016 року державний виконавець відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Шишка Т.С. винесла постанову про стягнення з боржника боргу за виконавчим документом у розмірі 62252,22 грн., утриманні із заробітку кошти перераховувати за реквізитами ВДВС, а також постанову про виправлення допущенних у процесуальному документі арифметичних чи граматичних помилок (а.с.15,193зв).

Згідно Акту державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Шишки Т.С. від 25.04.2016 при примусовому виконанні виконавчого листа №519/36/13-ц виданого Южним міським судом одеської області 03.02.2013 про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 73686,71 грн., та при примусовому виконанні виконавчого листа № 519/816/14-ц виданого Южним міським судом Одеської області 11.03.2015 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 ОСОБА_2 у розмірі 700,00 грн., починаючи з 18.06.2014 до 30.06.2016 року, встановлено, що 06.04.2016 постановою начальника відділу про перевірку виконавчого провадження №41156953 при примусовому виконанні виконавчого листа №519/36/13-ц виданого Южним міським судом Одеської області 03.02.2013 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №41156953 від 28.05.2015, у зв`язку з чим винесено постанову про відновлення виконавчого провадження від 07.04.2016. Залишок нестягнутих коштів відповідно до виконавчого документу становить 62252,22 грн. Згідно з розрахунком від 22.04.2016 заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 31.03.2016 становить 10557,03 грн. У зв`язку з тим, що стягувач згідно з виконавчим листом №519/816/14-ц виданим Южним міським судом Одеської області 11.03.2015 ОСОБА_2 є одночасно боржником у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа №519/816/14-ц виданого Южним міським судом Одеської області 11.03.2015, у відповідності до пункту 5 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно врахувати заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 як взаємозалік. Враховуючи викладене, встановлено суму боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 51695,19 грн., заборгованість по сплаті аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 станом на 31.03.2016 відсутня (а.с.196).

20.04.2016 постановами державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Шишка Т.С. накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно боржника ОСОБА_2 та доручено відділу ДВС Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області провести перевірку наявності майна боржника (а.с.197зв-198зв).

18.05.2016 стягувачем ОСОБА_1 подана заява про прийняття реквізитів банку для зарахування на його картковий рахунок коштів, стягнутих з ОСОБА_2 (а.с.205).

15.11.2016 постановою ст.державного виконавця відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Устич О.О. накладено арешт на все рухоме майно, що належить боржнику (а.с.203зв).

На підставі заяви стягувача від 21.11.2016 про повне погашення боргу (а.с.209), ст.державним виконавцем Южненського міського відділу ДВС Южненського міського управління юстиції Одеської області Устич О.О. 28.11.2016 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №41156953 (а.с.213).

Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У постанові від 16 травня 2018 року №14-16цс18 Велика Палата Верховного Суду відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у Постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2759цс15 який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); Постанові від 02 березня 2016 року у справі №6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

У цій Постанові Велика Палата також вказала на те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань в тому числі і зобов`язання, що виникають з судових рішень. А отже висновок суду першої інстанції про відсутність поширення ст. 625 ЦК України на правовідносини, що виникли на підставі судового рішення не можна визнати обґрунтованим.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2759 зазначено, що передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Крім того, зазначено, що при розгляді справ про передбачену ст.625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чим існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

За таких обставин положення ч.2 ст.625 ЦК України не застосовуються до правовідносин, які врегульовані положеннями сімейного законодавства, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача, як боржника в процедурі виконавчого провадження щодо виконання рішення суду про стягнення грошової компенсації Ѕ частини майна подружжя при розподілі спільно набутого сумісного майна, оскільки між сторонами зобов`язальні правовідносини не виникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 19, 81, 265 ЦПК України, ст.ст. 614, 625, суд

УХВАЛИВ:

У задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська