печерський районний суд міста києва
Справа № 757/133/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.

справа № 757/133/19-Ц

учасники справи:

позивач 1: ОСОБА_1

позивач 2: ОСОБА_2

відповідач 1: ОСОБА_3

відповідач 2: ОСОБА_4

відповідач 3: ОСОБА_5

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 р. позивач 1 - ОСОБА_1 , позивач 2 - ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулися до суду з позовом до відповідача 1 - ОСОБА_3 , відповідача 2 - ОСОБА_4 , відповідача 3 - ОСОБА_5 (далі - відповідачі), в якому просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи свої вимоги позивачі вказували, що ордер на вселення у спірне житлове приміщення був виданий їх діду - ОСОБА_6 , а їх батько ОСОБА_3 , був у ньому зареєстрований як член сім`ї наймача. У подальшому позивачі також були зареєстровані у спірному житлі на праві членів сім`ї наймача, тобто, власного батька. Також у спірному житлі значаться зареєстрованими відповідачі, які в ньому тривалий час не проживають без поважних причин, залишили квартиру добровільно, витрат по сплаті житлово-комунальних послуг не несуть. При цьому, реєстрація відповідачів у спірному приміщенні позбавляє позивачів в повному обсязі реалізувати своє право користування житлом; оформити субсидію. Також позивачі несуть зайві витрати на сплату комунальних послуг, що нараховується із урахуванням відповідачів.

Ухвалою суду від 04 січня 2019 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 04 січня 2019 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідачів, вказану у довідці Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА, та повернулися на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідачів до суду не надходили.

За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР ордер на жиле приміщення є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ордеру НОМЕР_3 від 09 січня 1981 року була надана ОСОБА_6 на сім`ю з трьох осіб: він, дружина ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 .

Даних про приватизацію спірної квартири матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 107 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивачі вказували, що вони, як онуки наймача спірного житла ОСОБА_6 , які вселилися та зареєстровані в квартирі як члени сім`ї наймача, та фактично проживають в ньому, в порядку ст. 64, 65 ЖК Української РСР вправі бути позивачами у справі про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Згідно зі статтею 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статті 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Отже, позивачі як члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, вправі звертатись до суду із позовом про визнання інших осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в цьому жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з відміток у паспорті позивачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони зареєстровані у спірній квартирі з 04 листопада 2003 р.

Згідно з довідками Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований у спірній квартирі з 04 листопада 2003 р.; відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований у спірній квартирі з 04 листопада 2003 р.; а відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 24 грудня 2010 р.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Суду надано письмові заяви сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які стверджують, що відповідачі у спірній квартирі не проживають більше 6 місяців з невідомих причин.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР ).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням на підставі статей 71, 72 ЖК Української РСР.

У зв`язку із задоволенням позову судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів порівно - по 234 грн. 94 коп.

Керуючись ст. 71, 72 ЖК Української РСР, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 по 234 грн. 94 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач 1: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач 2: ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 .

Відповідач 3: ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 .

Суддя О.В. Батрин