Справа № 372/146/19
Провадження № 2-711/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Бенчук О.О.,

справа № 372/146/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину кватири АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 08.09.2001 року, зареєстрованого Обухівським БТІ під № 2862/1 від 24.09.2001 року ОСОБА_1 та зняти арешт і скасувати обтяження на заборону відчуження, реєстраційний номер 11155458, яке зареєстроване 11.05.2011 року, на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника № 24533620 від 10.05.2011 року ВДВС Обухівського РУЮ (), об`єктом обтяження є 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої вказано громадянина ОСОБА_2 . Позовні вимоги мотивує тим, що позивачу, її доньці ОСОБА_3 та її колишньому чоловікові ОСОБА_4 на праві власності належить по 1/3 частині вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири та технічного паспорту. Позивач вирішила подарувати свою частину квартири доньці, але нотаріус повідомив їй у посвідченні договору дарування, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1/3 частку квартири накладено арешт за постановою ВДВС Обухівського РУЮ, в якій помилково вказано боржника ОСОБА_2 співвласником вищезазначеної квартири, який не має до неї жодного відношення. Позивач звертався до Обухівського ВДВС ГТ УЮ у Київській області з проханням про зняття арешту з майна в зв`язку з тим, що майно не належить боржнику, але йому було рекомендовано звернутись для вирішення даного питання до суду. З огляду на викладені обставини позивач просять позов задовольнити.

Ухвалою судді від 03.05.2019 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовое засідання сторони та треті особи у справі не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо скасування арешту на майно.

Відповідач, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, в судове засіданння свого представника не направив, відзиву на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Треті особи по справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність та просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 та третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частині кожому, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.09.2001 року, що зареєстрований в Обухівському КОР БТІ 24.09.2001 року за № 2862/1.

Згідно з інформаційною довідкою № 145281341 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , накладено обтяження, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження : 11155458, зареєстровано: 11.05.2011 року реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови ВДВС Обухівського РУЮ про накладення арешту на майно боржника, № 24533620 від 10.05.2011 року ОСОБА_2 .

Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовлено у знятті арешту накладеного на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що станом на 14.11.2018 року відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_2 у відділі відсутні, оскільки матеріали виконавчих проваджень зберігаються не більше трьох років після чого знищуються та рекомендовано звернутись для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту до суду.

Приватним нотаріусом Обухівського РНО Київської області Клименко О.П. позивачу в листі №89/01-16 від 13.02.2019 року, роз`яснено, що договір дарування не може бути посвідчений, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1/3 частку квартири накладено арешт за постановою ВДВС Обухівського РУЮ від 10.05.2011 року та рекомендовано звернутись для захисту своїх порушених прав до суду.

Відповідно до інформації наданої Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області в листі № Н-569/02.2 від 11.04.2019 року на виконанні в Обухівському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Київській області перебувало виконавче провадження № 24533620 з примусового виконання виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області № 2-1921 від 06.12.2004 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття. І вході проведення виконавчих дій було винесено постанову про накладення арештту на 1/3 частину вищезазначеної квартири та рекомендовано звернутись за захистом порушених прав до суду.

На підставі наведеного суд приходить висновку, що арешт накладено помилково, оскільки ОСОБА_2 не є власником спірної квартири. Наявний арешт порушує права позивача, так як він не має можливості реалізувати свої права власника.

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого Протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободє попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено у статті 1 Першого Протоколу, зокрема, вказано на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Європейський Суд з прав людини у ряді випадків вбачав порушення ст. 1 Протоколу навіть тоді, коли не було юридичного позбавлення права власності на майно, але через ті або інші обставини людина була позбавлена практичної можливості користуватися своєю власністю.

В рішенні по справі «Onerylidiz проти Туреччини» Європейський суд висловився наступним чином: «Справжнє, ефективне здійснення права, що охороняється цією нормою, не залежить від одного обовязку держави не втручатися і може вимагати забезпечення позитивних заходів щодо захисту, особливо, якщо існує позитивний звязок між заходами, здійснення яких заявник вправі очікувати від державних органів, і ефективним користуванням його майном…»

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника.

В порушення вказаних вимог закону, державний виконавець наклав арешт на майно боржника, яке йому не належить, боржником у вищевказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_2 , а співвласником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , що вбачається з наданих суду матеріалів справи, та порушує права позивача та третіх осіб.

Згідно ч.1 ст.13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 та третім особам у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , порушує можливості реалізації позивачем своїх прав власності на вищезазначене нерухоме майно та унеможливлює як власнику майна вільно володіти ним, користуватися та розпоряджатися, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зняття арешту з вищезазначеного майна та скасування заборони його відчуження є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту, так як у матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна, а відтак і про задоволення позову в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 підтверджується правовстановлюючим документом: договором купівлі-продажу, укладеним 08.09.2001 року, що посвідчений державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори, та зареєстрований в Обухівському КОР БТІ 24.09.2001 року за № 2862/1.

Оскільки позивач є власником вказаної 1/3 частини квартири, що підтверджується правовстановлюючим документом, підстави для визнання за ним права власності на нерухоме майно відсутні, оскільки право позивача ніким не оспорюється. Тому в задоволенні позовних вимог про визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення в частині зняття арешту з належної позивачу 1/3 частини вищезазначеної квартири квартири, що був накладений державним виконавцем 10.05.2011 року та скасувати заборону на її відчуження. В задоволенні решти позовних вимог, необхідно відмовити.

Також на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача, Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768,40 гривень.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 82, 141, 265, 280-285, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, задовольнити частково.

Зняти арешт і скасувати обтяження на заборону відчуження, реєстраційний номер 11155458, яке зареєстроване 11.05.2011 року, на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника № 24533620 від 10.05.2011 року ВДВС Обухівського РУЮ (), об`єктом обтяження є 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої вказано громадянина ОСОБА_2 , яка належить на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу квартири від 08.09.2001 року, зареєстрованого Обухівським БТІ під № 2862/1 від 24.09.2001 року ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, код ЄДРПОУ - 34911011, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (код ЄДРПОУ - 34911011, юридична адреса: Київська область, м. Обухів, вул. Київська, 5).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 )

Третя особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 )

Третя особа: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення виготовлений 30.08.2019 року.

Суддя