Справа № 758/3931/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Горбані О.В., Мариненко Я.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Горбенко І.М.,

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача-1 - адвоката Дмитраша О.М.,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Сквирської-Грищук Х.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Будинок творчості Подільського району м.Києва про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: 1) визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності інформацію та порочить ділову репутацію позивача: «Окремі із проведених заходів за участю групи 32 київських малолітніх дітей від 6 до 8 років вимагають оцінки і прийняття рішень компетентних органів Київської міської ради щодо ініціатора та керівника усіх заходів - заступника директора БДТ ОСОБА_1.. Зокрема - це такі заходи, як: - … примус вихованців хореографічного ансамблю «Юність» другого 2015/1026 року навчання до видобутку бурштину в незаконний спосіб…»; поширену ОСОБА_3 в скарзі на керівництво Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва щодо охорони праці і безпеки життєдіяльності, плану заходів та режиму роботи табору в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 29.06.2016 року на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличка В. В. , в скарзі ОСОБА_3 на порушення плану заходів та режиму роботи табору ансамблю «Юність» із 32 київських дітей в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 14.07.2016 року на ім`я Директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_5 ; « … заступником директора БДТ ОСОБА_1 не була організована попередня перевірка місця дозвілля та відпочинку вихованців і не було ужито всіх необхідних заходів для безпеки життєдіяності малолітніх дітей…», поширену ОСОБА_3 в скарзі на керівництво Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва щодо охорони праці і безпеки життєдіяльності, плану заходів та режиму роботи табору в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 29.06.2016 року на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації Кличка В. В. , в скарзі ОСОБА_3 на порушення плану заходів та режиму роботи табору ансамблю «Юність» із 32 київських дітей в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 14.07.2016 року на ім`я Директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_5 , заяві ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про нещасний випадок з вихованкою Будинку творчості Подільського району м. Києва в смт. Колки Маневицького району Волинської облатсі від 10.07.2016 року на ім`я Міністра освіти і науки України ОСОБА_6 ; « Наявні від 09.06.2016 фотодокументи засвідчують приїзд малолітніх дітей без згоди їх батьків в урочище Білий берег КОлківського лісництва в 10.46 годині та їхнє небезпечне дозвілля там за відсутності педагогів поруч з дітьми до 13.09 й початку обіду з рибною юшкою приготовленої в казані та відкритому багатті і приправленої обвугленою головешкою, яку тримає в правій руці ОСОБА_1 з кропивою в лівій руці та як керівник групи із 32 київських дітей віком від 6 до 8 років демонструє ім. свій педагогічний хист…», поширену ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в заяві про нещасний випадок з вихованкою Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 10.06.2016 року на ім`я Міністра освіти і науки України та ОСОБА_2 в заяві про покривання (приховування) директором Департаменту освіти та науки , молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) ОСОБА_5 від розслідування нещасного випадку з вихованкою Будинку творчості Поділсьького району м. Києва ОСОБА_14. біля смт. Колки Маневицького району Волинської області від 02.09.2016 року на ім`я Голови Київської міської ради Кличка В.В. та начальника Управління по роботі з персоналом апарату виконавчого органу Київської міської ради Стекленьової Т.А. ; «… зокрема заступник директора з навчально-виховної роботи Будинку дитячої творчості Поділсьського району м. Києва ОСОБА_8 , котрий як член комісії з розслідування нещасного випадку…, був зацікавленою особою в фальсифікації обставни події та підробці цього нікчемного недійсного акту»; « Адже ОСОБА_1 завідомо своєю відмовою залишив без стаціонарної хірургічної допомоги шестилітню ОСОБА_9 …, а також ОСОБА_10 сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан…», поширену в скарзі ( повторному зверненні) ОСОБА_2 про покривання (приховування) державними службовцями у місті Києві розслідування нещасного випадку з шестилітньою вихованкою Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва ОСОБА_11 в урочищі Білий берег Колківського лісництва біля смт. Колки Маневицького району Волинської області шляхом невиконання або неналежного виконання ними актів органів державної влади, своїх посадових обов`язків встановлених нормативно-правовими актами в сфері державної служби і посадовою інструкцією, порушень п.п.3,4,5 і 7 розділу І та п.п. 1,4,5,7 і 8 розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та здійснення дій, які зашкодили авторитету державної служби від 24.10.2016 року на ім`я Президента України ОСОБА_12 ; 2) Зобов`язати ОСОБА_3 протягом місяця з моменту набрання рішенням законної сили спростувати інформацію, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену в наступних зверненнях: скарга на керівництво Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва щодо охорони праці і безпеки життєдіяності, плану заходів та режиму роботи табору в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 29.06.2016 року на ім`я Голови Київської міської державної адміністрації ОСОБА_13 ; скарга на порушення плану заходів та режиму роботи табору ансамблю «Юність» із 32 київських дітей в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 24.07.2016 року на ім`я директора Департаменту освіти та науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_5 ; шляхом направлення копій зазначеного рішення Голові Київської міської державної адміністрації ОСОБА_13 та директору Департаменту освіти на науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_5 ; 3) Зобов`язати ОСОБА_2 протягом місяця з моменту набрання рішення законної сили спростувати інформацію, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену в наступних зверненнях: заява про покривання (приховування) директором Департаменту освіти та науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської адміністрації) ОСОБА_5 від розслідування нещасного випадку з вихованкою Будинку творчості Подільського району м. Києва ОСОБА_14. біля смт. Колки Маневицького району Волинської області від 02.09.2016 року на ім`я Голови Київської міської ради Кличка В.В. та начальника Управління по роботі з персоналом апарату виконавчого органу Київської міської ради Стекленьової Т.А. ; Скарга ( повторне звернення) про покривання (приховування) державними службовцями у місті Києві розслідування нещасного випадку з шестилітньою вихованкою Будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва ОСОБА_11 в урочищі Білий берег Колківського лісництва біля смт. Колки Маневицького району Волинської області шляхом невиконання або неналежного виконання ними актів органів державної влади, своїх посадових обов`язків встановлених нормативно-правовими актами в сфері державної служби і посадовою інструкцією, порушень п.п.3,4,5 і 7 розділу І та п.п. 1,4,5,7 і 8 розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та здійснення дій, які зашкодили авторитету державної служби від 24.10.2016 року на ім`я Президента України ОСОБА_12 - шляхом направлення копій зазначеного рішення Голові Київської міської державної адміністрації ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ; 4) Зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 протягом місяця з моменту набрання рішенням законної сили спростувати інформацію, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 , поширену в заяві про нещасний випадок з вихованкою будинку дитячої творчості Подільського району м. Києва в смт. Колки Маневицького району Волинської області від 10.07.2016 року на ім`я Міністра освіти і науки України ОСОБА_6 - шляхом направлення копії зазначеного рішення Міністру освіти і науки України ОСОБА_6 ; 5) стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та судовий збір.

Позов мотивований тим, що на підставі угоди від 24.04.2015 року про співпрацю між «Колківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступеня - ліцею» с. Колки Маневичівського району Волинської області та хореографічним ансамблем «Юність» Будинку дитячої творчості Подліьського району м. Києва та листа № 54 від 10.05.2016 року директора школи-ліцею смт. Колки з метою розвитку двосторонніх культурних зв`язків, а також з метою організації відпочинку дітей, з 03.06.2016 року по 18.06.2016 року група дітей хореографічного колективу «Юність» в кількості 32 дітей та 4 супроводжуючих проводила навчальний збір на базі школи-ліцею смт. Колки Маневицького району Волинської області. Зазначає, що 09.06.2016 року діти виїхали на відпочинок до урочища «Білий берег», але під час відпочинку дитина ОСОБА_14 побігла до групи дітей, перечепившись впала і травмувалась гілкою куща. Дитині була надана первинна медична допомога і терміново дитина була доставлена до станції швидкої допомоги смт. Колки з подальшим перевезенням в лікарню м. Маневичи. Вказує, що 10.06.2016 року приїхали батьки дитини ОСОБА_15 та забрали її до м. Києва в Київську міську дитячу лікарню № 1, де дитині було проведено діагностичну лапароскопію та в задовільному стані 21.06.2016 року виписано під нагляд за місцем проживання. Крім того, наказом директора школи-ліцею смт. Колки від 10.06.2016 року № 11-аг було стоврено комісію з розслідування нещасного випадку, внаслідок проведення заходів щодо розслідування нещасного випадку було складено акт про нещасний випадок за формою Н-Н від 10.06.2016 року. Відповідачі не погоджуючись з висновками викладеними в акті почали звертатися до державних органів зі скаргами, поширюючу при цьому спотворену та негативну інформацію. Стверджує, що право позивача на недоторканість ділової репутації порушено, а тому позивач просить припинити дії, які порушують право, шляхом спростування недостовірної інформації.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 27.03.2017 року (суддя Богінкевич С. М. ).

В червні 2017 р. представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_18 подані заперечення, в яких сторона відповідача зазначає, щовідповідачі неодноразово зверталися до державних органів з метою захисту прав та інтересів своєї 6-річної дитини, малоілтноьї ОСОБА_15 , яка 09.06.2016 року , приблизно о 15-25 год., перебуваючи на дозвіллі з групою інших дітей та педагогами на території урочища Білий берег у Маневицькому районі Волинської області, травмувалася, зазнавши тілесних ушкоджень у вигляді колото-рваної рани правої пахової ділянки живота ( розміром 3х1 см) з тяжкими наслідками -серозно-геморагічним брючним перитонітом, кількома гематомами та невротичною реакцією з порушеннями сну. Оскільки травмування дитини ОСОБА_15 сталося під час навчально-виховного процесу, а саме - організації дозвілля та відпочинку 32-х київський дітей в урочищі Білий берег Колківського лісництва біля смт. Колки Маневицького району Волинської області, то з метою об`активного з`ясування всіх обставин нещасного випадку відповідачі дійсно направляли письмові скарги та заяви до належних державних органів, для з`ясування причин та умов , за яких травмувалась їхня дитини, а також з`ясування правомірності та безпеки деяких супутніх фактів: таких, як перебування дітей у сауні при температурі 90 градусів, перебування дітей у аварійній будівлі покинутого колишнього піонерського табору, можливого (на думку відповідачів) примушування дітей до видобування бурштину та взагалі перебування їх на закинутих копальнях та у котлованах. З вищевикладених приводів відповідачами були подані відповідні скарги.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 23.10.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Розгляд справи відбувається в порядку загального позовного провадження.

В березні 2018 р. представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Дмитрашем О.М. поданийвідзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача зазначає, що в своїх зверненнях відповідачі наводили свої оціночні судження, думки та припущення, а також критичне ставлення до дій та бездіяльності позивача стосовно їх малолітньої дитини ОСОБА_15 . У скаргах та заявах відповідачів викладалися їх суб`активні думки та погляди, щодо яких вони просили компетентні органи здійснити перевірку та надати відповідний висновок. Вказує, що звертаючись із відповідними заявами та скаргами щодо вищезгаданого нещасного випадку, відповідачі не мали наміру завдати моральної шкоди позивачу, а лише хотіли належним чином захистити права своєї постраждалої доньки ОСОБА_15 , а також інтереси інших дітей, життя та здоров`я яких потенційно теж наражалось на небезпеку. Тому вважає необґрунтованими твердження позивача, які зазначені в позові про те, що в заявах та скаргах відповідачів начебто містилися завідомо неправдиві відомості, оскільки у відповідачів були ґрунтовні підстави для звернень до належних державних органів, і заздалегідь неможливо було передбачити , до яких саме висновків ці органи дійдуть після проведення відповідних перевірок.

В квітні 2018 р. представником позивача - адвокатом Горбенко І.М. подана відповідь на відзив, в якій стороною позивача зазанчено про безпідставність заперечень сторони відповідача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали свої вимоги та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Просили задовольнити позов з підстав, наведених в ньому.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_2 - Дмитраш О.М. в судовому засіданні заперечували проти позову, надавши письмові заперечення та відзив на позовну заяву, посилаючись на те, що висловлені відповідачами у скаргах та зверненнях думки є оціночними судженнями, тобто висловлюваннями, які є критокою, оцінкою дій позивача. Просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої осоюб в судовому засіданні просила прийняти рішення відповідно до закону.

Суд, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до Голови Київської міської ради зі скаргою від 29.06.2016 р. на керівництво Будинку дитячої творчості Подільського району м.Києва щодо охорони праці і безпеки життєдіяльності, плану заходів та режиму роботи табору в смт.Колки Маневицьцого району Волинської області, в якій зазначила про дії заступника директора БДТ - ОСОБА_1

24.07.2016 р. ОСОБА_3 звернулась до Директора Департаменту осіти і науки, мролоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміістрпації) зі скаргою на керівництво Будинку дитячої творчості Подільського району м.Києва щодо охорони праці і безпеки життєдіяльності, плану заходів та режиму роботи табору в смт.Колки Маневицьцого району Волинської області, в якій зазначила про дії заступника директора БДТ - ОСОБА_1

10.07.2016 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись з аналогічною скаргою до Міністра освіти і науки України.

02.09.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до Київської міської ради із заявою заява про покривання (приховування) директором Департаменту освіти та науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської адміністрації) ОСОБА_5 від розслідування нещасного випадку з вихованкою Будинку творчості Подільського району м. Києва ОСОБА_14. біля смт. Колки Маневицького району Волинської області на ім`я Голови Київської міської ради Кличка В.В. та начальника Управління по роботі з персоналом апарату виконавчого органу Київської міської ради Стекленьової Т.А. ;

Сторона позивача стверджує, що з огляду на характер поширеної відповідачами інформації, вважає, що така інформація не є оціночним судженням, оскільки поширена у формі подачі фактів, первинним джерелом поширення цієї інформації є самі відповідачі, оскільки інформація містить стверджувальні вислови, які вказують на вчинення позивачем тих чи інших протиправниз дій , які чинним законодавством кваліфікуються як злочин та дискредитують його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку його дій з точки зору дотримання закону. Також під час проведення службового розслідування не було встановлено жодного факту, який би підтвердив правомірність інформації, яка є предметом даного спору.

Відповідно до частин 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав та основних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституціїта законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Відповідно до частини 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року за № 1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Пунктом 19 вказаної постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, наддавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 Європейської конвенції з прав людини захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду.

Так, рішенням від 21 лютого 2012 року у справі «Тушалп проти Туреччини» Європейський суд встановив, що навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли були визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому, Європейський суд підкреслив, що використання, навіть, «вульгарних фраз» само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто «стилістичним цілям», оскільки «стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий захищений разом зі змістом вираження».

Відповідну правову позицію наведено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лінгенс проти Австрії» (12/1984/84/131), у пункті 41 якого зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи; за умови додержання пункту 2 статті 10 цієї Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій; такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року (заява № 72713/01) у справі «Українська Прес-Група проти України» зазначено: «41. У своїй практиці суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. 42. Однак навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя».

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з рішенням Конституційного Суду від 10 квітня 2003 року звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Хоча Конституційний Суд дійшов такого висновку у контексті тлумачення положень Цивільного кодексу 1963 року (стаття 7), який втратив чинність до того, як відбулися оскаржувані події, заявниця могла обґрунтовано сподіватися, що цей висновок так само буде застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року. Така правова позиція підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року (SIRYK v. UKRAINE, N 6428/07, § 37, ЄСПЛ, від 31 березня 2011 року).

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що метою публічного звернення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Київської місцевої ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту освіти та Міністерства освіти було не поширення недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачами свого конституційного права, визначеного статтею 40 Конституції України, що не є поширенням недостовірної інформації. Отже, суд вважає, що відповідачі діяли у рамках, установлених законом для подання подібних заяв, а звернення відповідачів із даними заявами, що містить певні відомості про позивача, повідомлені не з метою поширення негативної інформації про ОСОБА_1 , а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом посадовими особами у встановленому законом порядку.

Твердження позивача про те, що за результатами перевірки заяв відповідачів не було встановлено порушень на які він вказував у заяві, є безпідставними, оскільки у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте під час перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

В зв`язку з чим суд не приймає до уваги показання допитаних в судовому засіданні свідків, оскільки вони не мають правого значення для розгляду справи та не влимвають на висновки суду.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог про визнання інформації такою, що є недостовірною та принижує ділову репутацію позивача слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог в частині визнання інформації такою, що є недостовірною та принижує ділову репутацію позивача, то і в задоволенні вимог про зобов`язання відповідача спростувати вищевказану інформацію та відшкодування моральної шкоди також слід відмовити, оскільки ці вимоги є похідними.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними та не засновані на законі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідача сплачений позивачем судовий збір, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, ст.ст.3, 32, 34, 40 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 277, 297ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 83, 89, 141, 258-259, 264, 264-265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа: Будинок творчості Подільського району м.Києва про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова