ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2170/19 Справа № 174/456/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Данилюк Т.М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільногірський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Вільногірський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що у 2012 році вона познайомилась з відповідачем і з травня по липень 2012 року проживала з ним, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу за його місцем проживання по АДРЕСА_1 . В результаті цих взаємовідносин ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , та враховуючи те, що донька народилась не у зареєстрованому шлюбі, тому в свідоцтві про народження відомості про батька внесені зі слів матері та вона вказала в графі «Батько» - ОСОБА_4 , а прізвище доньки зазначено ОСОБА_5 . Тобто запис про батька дитини у книзі реєстрації актів про народження вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач не визнає себе батьком дитини, намагаючись таким чином ухилитись від утримання та виховання дитини. На підставі викладеного, позивач просила суд встановити, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Кірово Томаківського району Дніпропетровської області, громадянин України, є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Вільногірський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду від 18 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_4 є матірю малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.7).

Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначено ОСОБА_4 .

Згідно актового запису про народження №33 від 27 лютого 2013 року відомості про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесені відповідно до ст.135 СК України (т.3 а.с.28).

Позивач ОСОБА_4 зазначала, що із відповідачем ОСОБА_2 проживала без реєстрації шлюбу, від спільного проживання народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_2 , однак останній заперечує своє батьківство відносно дитини.

Ухвалами Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року та від 13 червня 2017 року двічі у справі призначалася судова молекулярно-генетична експертиза (т.1 а.с.53, 119, 120).

Однак, судова молекулярно-генетична експертиза не була проведена через неявку відповідача ОСОБА_2 до експертної установи, що підтверджується повідомленнями експертної установи (т.1 а.с.80, 133).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , суд першої інстанції посилався на недоведеність вимог позивача, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Таким чином, визначення походження дитини від батька, який не перебуває у шлюбі з матір ОСОБА_6 дитини при відсутності їх спільної заяви може бути визначено за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_4 є матірю малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.7).

Батьком у свідоцтві про народження дитини зазначено ОСОБА_4 .

Згідно актового запису про народження №33 від 27 лютого 2013 року відомості про батька дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесені відповідно до ст.135 СК України (т.3 а.с.28).

Позивач ОСОБА_4 зазначала, що із відповідачем ОСОБА_2 проживала без реєстрації шлюбу, від спільного проживання народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_2 , однак останній заперечує своє батьківство відносно дитини.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у даній справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та на її вирішення було поставлено питання, чи є генетичним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.3 а.с.109-111).

Висновком експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №9/817СЕ-19 від 14 листопада 2019 року встановлено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (в ухвалі суду 1969 р.н.) може бути біологічним батьком дитини малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ймовірність даної події складає 99,6% (т.3 а.с.119-122).

З матеріалів справи вбачається дата народження відповідача ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.112, 113).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року виправлено описку в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи та зазначено правильно дату народження відповідача ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, враховуючи вказаний висновок експерта, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання батьківства відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільногірський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Вільногірський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Кірово Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення з позовною заявою та апеляційною скаргою у розмірі 1 608 грн. 41 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді