Справа 510/338/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20.12.19 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська міська рада) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зняття його з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 як особу, яка втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником даного житлового будинку, а відповідач, перебуваючи зареєстрованим за вказаною адресою, створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів власника, крім того, позивач надмірно сплачує комунальні послуги. Відповідач не є співвласником даного житлового будинку, мешкає за іншою адресою, самостійно не бажає проводити перереєстрацію свого місця проживання.

Позивач у судове засідання не з`явився та направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти заочного розгляду.

Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце його проведення сповіщалась належними чином, в порядку п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними, відзив на позовну заяву відповідач не направив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, таким чином є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: нотаріально посвідчений договір дарування від 03.12.2003 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 ; домова книга; рішення Ренійського районного суду Одеської області від 21.02.2017 р., яким за ОСОБА_1 визнано право власності на Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що позивачу належить житловий будинок по АДРЕСА_1 за договором дарування від 03.12.2003 р. та на підставі рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 21.02.2017 р. У житловому будинку зареєстрований таким, що проживає ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі, однак він у житловому будинку не мешкає, проживає за іншою адресою, самостійно не бажає проводити перереєстрацію свого місця проживання.

Відповідач не є співвласником нерухомого майна за зазначеною адресою, на даний час не мешкає в житловому будинку, таким чином, будь які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за зазначеною адресою у відповідача відсутні. Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за вказаною адресою відповідач створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів власника, крім того, позивач надмірно сплачує комунальні послуги.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного: Згідно ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності позивача на житловий будинок по АДРЕСА_1 , підтверджується документами, які містяться в матеріалах справи.. Відповідач зареєстрований у належному позивачу житловому будинку, однак фактично не проживає в ньому.

За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України.

Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Ст. 383 ЦК України, передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ПВСУ від 01.03.2016 р. № 825/1335/13-а відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв`язку із вищевикладеним, суд вбачає всі правові підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку, шляхом позбавлення його права користування житловим приміщенням, оскільки він не є власником (співвласником) вказаного житлового будинку, фактично не проживає в ньому, своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за вказаною адресою, відповідач створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та інтересів як власника житлового будинку.

Виходячи з вищевикладеного,

Керуючись , ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. 16, 317, 319, 321, 346, 405, ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська міська рада) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

2. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ренійським РО ГУМВС України в Одеській області 17.05.2015 р.) визнати таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

3. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ренійським РО ГУМВС України в Одеській області 17.05.2015 р.) зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін