УХВАЛА

номер справи 752/13958/19

провадження номер 2/752/5856/19

27.08.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.06.2019 року, підсудність справи за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, була визначена Голосіївському районному суду м. Києва.

Вивчивши матеріали позову, вважаю, що позов слід визнати неподаним та повернути позивачу за наступних підстав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року, позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, - був залишений без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків.

Копію зазначеної ухвали судді було направлено позивачу та, останній, її отримав особисто 27.07.2019 року, про що свідчить відповідне поштове повідомлення.

Однак, станом на 27.08.2019 року, недоліки наведені в ухвалі судді позивачем усунуті не були.

31.07.2019 року до суду надійшла письмова заява позивача, в якій, останній, висловлює свою незгоду із ухвалою судді про усунення недоліків, однак, інших документів, які передбачені чинним ЦПК України на виконання ухвали судді позивачем до суду подано не було.

Слід звернути увагу на те, що позивачем на подано до суду позов у відповідності до правил ст.ст. 175-177 ЦПК України, із врахуванням недоліків викладених в мотивувальній частині ухвали судді від 27.07.2019 року, а також не наведено посилань на докази сплати судового збору у визначеному законом розмірі та порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, в зв`язку з не усуненням недоліків.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва, третя особа: Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, - визнати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, в загальному порядку, передбаченому законом.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко