Справа № 682/1709/19
Провадження № 2/682/707/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді Зеленської В.І,

з участю секретаря судових засідань Козир О.П.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

в с т а н о в и в:

03 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала і пояснила , що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , однак не має можливості в повній мірі користуватися належним їй житловим будинком, так як в ньому значиться зареєстрованим її колишній чоловік ОСОБА_2 , який не проживає в будинку та відмовляється добровільно знятися з реєстрації. Вона співмешкає з іншим чоловіком, відповідач для неї чужа людина і його проживання в одному будинку порушує її право власності, суперечить загальним моральним засадам суспільства. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні та у письмовому відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позову з таких підстав. Він зареєстрований в будинку в АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачці - його бувшій дружині ОСОБА_1 Через порушення психіки позивачка влаштовувала сварки, не впускає його в будинок . Він власного житла не має, тимчасово проживає у дочки. Вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про те, що він не проживає у спірному будинку без поважних причин. За період з 1995 року по 2018 рік він здійснював ремонт в цьому будинку за власні кошти, а тому набув право на проживання у будинку. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали у 1992 році, що стверджується повторно виданим свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 16.01.2019 р (а.с.5).

ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності на 1/2 частку житлового будинку, виданого 05 жовтня 1995 року державним нотаріусом на підставі ст. 22 КпШС УРСР (а.с.10), та договором дарування від 12.10.1995 р., відповідно до якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 належну йому 1/2 частку цього будинку (а.с.9).

Сторони визнали, що після розлучення з 1992 року по 2018 рік вони неодноразово сходилися та проживали разом без реєстрації шлюбу та розходилися. З червня 2018 року разом не проживають.

Свідок ОСОБА_3 показав, що він є сусідом ОСОБА_1 і йому відомо, що протягом року ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_4 показала, що сторони є її батьками, але у шлюбі вони не перебувають. Влітку 2018 року вона забрала батька - ОСОБА_2 з будинку по АДРЕСА_1 до себе, так як між батьками постійно виникали конфлікти і вона турбувалася за життя батька.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною першою, другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За змістом частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За даними довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Сторони у родинних стосунках не перебувають.

Будь-які договори щодо порядку користування належним позивачці будинком між сторонами відсутні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Верховний Суд (постанова від 22.08.2018 у справі № 583/3745/16-ц) роз`яснив, що тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, ОСОБА_2 , залишаючись зареєстрованим у будинку по АДРЕСА_1 , власником якого є позивачка ОСОБА_1 , є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачці належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника.

Посилання відповідача на наявність у нього права на спірний житловий будинок не підтверджені належними та допустимими доказами, в розумінні статей 58, 59 ЦПК України.

На підставі викладеного позов слід задовольнити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь позивачки.

Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 77, 78, 81, 82, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності, та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 грн 40 коп судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В. І.