ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ПрАТ Науково-виробниче об`єднання Созидатель звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судових витрат.

Вказували, що з відповідачем укладено договір про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території та додаткові угоди, на ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок і встановлені фактичні відносини з приводу надання вказаних послуг до його об`єкту нерухомості в АДРЕСА_1 .

Зазначали, що під час планової перевірки стану виконання умов цього договору за вказаною адресою, абонентом, по якій є відповідач ОСОБА_1 , виявлено, що надані житлово-комунальні послуги відповідачу надаються: опалення, гаряче водопостачання, електроенергія та інше, він їх використовує, але повної оплати за вказані спожиті послуги немає, внаслідок чого позивачу завдано матеріальної шкоди, про що був складений акт, надсилалися попередження, є заборгованість по сплаті спожитих послуг.

Вказували також на те, що вартість збитків позивача, з урахуванням часу користування вказаними послугами відповідачем, сезонності та показників лічильника, з урахуванням уточнень і перерахунків за період 2018 року, станом на 01 вересня 2018 року складає 5.342 грн.36 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ Науково-виробниче об`єднання Созидатель заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 5.342 грн.36 коп. та судовий збір у розмірі 1.762 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» збитки в вигляді заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01 вересня 2018 року в сумі 5.342 грн. 36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» витрати на судовий збір в розмірі 1.762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, в розмірі 2.260 грн.24 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на наступне:

- суд не дослідив належним чином та не дав оцінки зібраним у справі доказам, наданому відповідачем рахунку за квітень 2017 року, з якого вбачається, що відповідачем безпідставно нараховано послугу за ремонт обслуговування в розмірі 562 грн.34 коп.;

- позивач безпідставно нарахував суму 1.232 грн.60 коп. за опалення місць загального користування;

- зазначення позивачем періоду збитків за 2018 рік не можна вважати достовірно встановленим фактом, позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення суми в розмірі 983 грн.04 коп. (заборгованості, яку відповідач мав сплатити до 26 листопада 2016 року).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення змінити в частині, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ПрАТ НВО «Созидатель» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 і відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає фізичній особі споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у теплопостачанні, електропостачанні, водопостачанні і водовідведенні та інше за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами ЖК України, що виникли з дій боржника та ПрАТ НВО «Созидатель», спрямованих на набуття цивільних прав та обов`язків щодо житлово-комунальних послуг та їх оплати.

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_1 мешкає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , є абонентом послуг позивача (за місцем мешкання) та користується житлово-комунальними послугами, відповідач частково виконував умови укладеного договору про надання послуг щодо їх оплати. Позивачем відповідачу роз`яснено порядок користування та оплати за спожиті послуги, відповідач зобов`язався споживати і сплачувати ці послуги у вказаному ним об`єкті нерухомості.

За спожиту послугу теплопостачання, освітлення, утримання прибудинкової території відповідач повністю не розрахувався з позивачем, має заборгованість, яка за період з березня 2018 року станом на 01 вересня 2018 року складає 5.342 грн.36 коп., внаслідок чого балансоутримувачу і надавачу вказаних послуг завдано збитки, про що був складений акт і розрахунок боргу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів вину відповідача в завданні збитків, згідно розрахунку кількості спожитих відповідачем послуг і наступною не сплатою витрат (заборгованості) за користування цими послугами з урахуванням часу користування відповідачем, сезонності та наявних показників складає всього 5.342 грн.36 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Правилами ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що власник приміщення - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги`передбачає, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 ч.3 ст. 20 вказаного Закону передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.1.1 предметом укладеного між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.6-8) від 01 січня 2008 року є надання виконавцем послуг з утримання житлового будинку і прибудинкової території та забезпечення надання інших комунальних послуг через приєднані зовнішньобудинкові мережі, що утримуються виконавцем, згідно переліку, наведеного у Додатку №1 до договору, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати комунальні послуги, в строки та на умовах передбачених договором.

Відповідно до п.2.8 вказаного договору за наявності заборгованості споживача за договором виконавець зараховує усі кошти, що надійшли від споживача в погашення заборгованості за минулі періоди по цьому договору незалежно від вказаного споживачем призначення платежу.

Встановивши, що відповідач має заборгованість зі сплати наданих позивачем комунальних послуг, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення суми такої заборгованості.

Разом з тим, місцевий суд не звернув уваги на те, що відповідач наполягав на тому, що нарахована позивачем сума за надану послугу за ремонт обслуговування у розмірі 562 грн.34 коп. за квітень 2017 року (а.с.34 зворот), є безпідставною.

Так, з матеріалів справи, а саме, з відповіді на відзив ПрАТ Созидатель вбачається, що позивач зазначає підставою для нарахування вказаної суми необхідність ремонту, сплата за який не включена до тарифів, послуга ремонти обслуговування виникає при необхідних та невідкладних проведених роботах (а.с.60).

Враховуючи, що положеннями укладеного між сторонами договору від 01 січня 2008 року не передбачено право виконавця здійснювати нарахування сум власникам квартир, виходячи з фактично виконаних виконавцем робіт, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність нарахування позивачем суми 562 грн.34 коп. за ремонт обслуговування, відповідно загальна сума заборгованості відповідача повинна бути зменшена на 562 грн.34 коп.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що до виниклих правовідносин підлягає застосуванню строк позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому у частині першій статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. При цьому переривання позовної давності можливо лише в межах строку позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

З виписки з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.27-36) вбачається, що починаючи з червня 2010 року відповідач щомісячно частково погашав заборгованість, тобто своїми діями переривав перебіг позовної давності, тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач безпідставно нарахував суму 1.232 грн.60 коп. за опалення місць загального користування є необґрунтованими, оскільки згідно п.2.2 договору №УК 347/2016 про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання (а.с.38-40), укладеного сторонами 19 вересня 2016 року, передбачено, що споживач сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Колегія суддів вважає необґрунтованими також доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування 304 грн.14 коп. за послуги електропостачання місць загального користування з жовтня 2016 року по березень 2017 року, оскільки додатком №1 до договору №59 від 01 січня 2008 року,укладеного між сторонами, в переліку послуг міститься послуга освітлення міст загального користування.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні в частині розміру суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ПрАТ Науково-виробниче об`єднання Созидатель, з 5.342 грн. 36 коп. до 4.780 грн. 02 коп.

В іншій частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судовий збір за звернення з апеляційною скаргою пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги в розмірі 278 грн. 04 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року змінити, зменшити розмір суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, стягнутої з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель, з 5.342 грн. 36 коп. до 4.780 грн. 02 коп.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Науково-виробниче об`єднання Созидатель на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 278 грн. 04 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 27 грудня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.