Дата документу 22.11.2019
Справа № 334/1047/18
Провадження № 2/334/564/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи: районна адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права власності на кімнату, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом і інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, треті особи: районна адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання права власності на кімнату, в якому просила зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району здійснити приватизацію кімнати АДРЕСА_1 та передати її у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) без копії ордеру про надання житлової площі.

В обґрунтування позову зазначила, що її дочка ОСОБА_2 є квартиронаймачем та єдиним користувачем кімнати АДРЕСА_1 після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згода на переоформлення договору найму зазначеної кімнати на ім`я ОСОБА_2 була надана районною адміністрацією ЗМР по Дніпровському району 05.07.2017 року за № Ш-0561.

Як законний представник своєї неповнолітньої дочки, звернулася до районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району з заявою про передачу зазначеної кімнати у власність дочки в порядку приватизації жилих приміщень, однак отримала відмову, у зв`язку з тим, що в наданих разом з заявою документах відсутній ордер про надання жилої площі, що є обов`язковим документом.

У зв`язку з вищевказаним, позивачка звернулася з відповідною заявою до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради, згідно відповіді якого від 17.01.2018 року за № Ш-0007б, ордер може бути видано тільки повнолітній особі, а тому через те, що ОСОБА_2 , як квартиронаймач житлового приміщення, є неповнолітньою особою, отримати ордер не виявляється можливим.

У зв`язку з тим, що вирішити питання щодо приватизації кімнати АДРЕСА_1 у позивачки в позасудовому порядку не має можливості, ОСОБА_1 звернулася з відповідним позовом до суду.

01.06.2018 року та 23.07.2019 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що позивачкою при зверненні до органу приватизації з питанням про приватизацію спірної кімнати не було надано копії ордера про надання житлової площі, а також у зв`язку з тим, що її дочка є неповнолітньою.

У відповіді на відзив від 15.06.2018 року позивачка зазначила, що підставою для звернення її з відповідним позовом до суду є те, що приватизацію спірної кімнати можливо здійснити в позасудовому порядку лише при наявності відсутнього в неї ордеру на надання житлової площі, який в свою чергу може бути видано тільки повнолітній особі, а через те, що донька, як квартиронаймач житлового приміщення, є неповнолітньою особою, отримати ордер не виявляється можливим, тому, вирішити питання набуття неповнолітньою особою права власності на житлове приміщення шляхом приватизації не виявляється можливим.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Позивачка та її представник адвокат Миколаєнко О.В. в судове засідання не з`явились, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляд справи без їх участі. Просила прийняти рішення з врахуванням вимог чинного законодавства та обставин, викладених у відзовах.

Представник третьої особи Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради в судове засідання не з`явилась. На ухвалу суду від 29.07.2019 року щодо надання документів, що стали підставою вселення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в кімнату АДРЕСА_2 . надали Лист № 1395/01-37/01 від 21.11.2019 року, з якого вбачається, що відомості щодо видачі ордеру на кімнату АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у департаменті з управління житлово-комунальним господарством міської ради відсутні. Гуртожиток по АДРЕСА_3 був переданий у власність територіальної громади міста Запоріжжя у 1999 році (рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.05.1999 №238/8 від ЗТМЗ). Відповідно до відомостей департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_3 був зареєстрований у вищезазначеному гуртожитку з 1997 року.

Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився. Під час розгляду справи в судових засіданнях просив прийняти рішення з врахуванням наданих письмових доказів.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився. Під час розгляду справи в судових засіданнях просив прийняти рішення з врахуванням наданих письмових доказів та законних інтересів неповнолітньої.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Положеннями ч.2 ст.59 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (серії НОМЕР_2 ), виданим 29.05.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя. У вказаному свідоцтві батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

На ім`я ОСОБА_3 у КП «Наше місто» станом на 13.07.2017 року був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_3 , згідно якого він був відповідальним квартиронаймачем кімнати АДРЕСА_1 загальною/корисною площею 24,15 кв.м, житловою площею 10,35 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом (серії НОМЕР_4 ), виданим 22.05.2017 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

29.06.2017 року позивачка ОСОБА_1 як законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_2 звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району з заявою про узгодження на переоформлення договору найму кімнати АДРЕСА_1 , в обґрунтування чого надала Довідку Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-27/4-9207 від 31.05.2017 року про реєстрацію місця проживання особи, згідно якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована з 29.05.2003 року за адресою:

АДРЕСА_4 не заперечувала проти переоформлення договору найму на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується Листом №Ш-0561 від 05.07.2017 року, у зв`язку з чим в подальшому вказаний особовий рахунок було переоформлено на ім`я неповнолітньої ОСОБА_2 , що підтверджується копією особового рахунку наданою 15.02.2018 року начальником абонентської служби КП «Наше місто» ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Згідно ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

До прав наймача та членів його сім`ї можна віднести, зокрема, безстроково користуватись жилим приміщенням відповідно до його призначення та умов договору (ст. 9 ЖК); користуватись майном, яке обслуговує будинок, якщо договір найму укладено щодо житла в багатоквартирному житловому будинку; визначати за домовленістю з особами, які постійно проживають разом з наймачем, порядок користування житлом; за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з наймачем, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб (ст. 65 ЖК), відмовитися від договору найму житла та інші.

Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Пунктом 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, яким передбачений вичерпаний обов`язковий перелік документів, які додаються до заяви на приватизацію квартири, в тому числі і копія ордеру про надання житлової площі, а також прийнятих відповідно до Закону нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

До теперішнього часу кімната АДРЕСА_1 загальною площею 24,15 кв.м., не приватизована, є комунальною власністю територіальної громади міста Запоріжжя, належить Запорізькій міській раді та знаходиться на балансі КП «Наше місто». Приватизаційний житловий чек ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не використаний, що не заперечувалось представником відповідача в судових засіданнях під час розгляду справи.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до членів сім`ї наймача включаються громадяни, які постійно проживають з в квартирі (будинку) з наймачем. Тобто Закон пов`язує момент виникнення права на приватизацію житла у осіб, які проживають з наймачем.

Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 р., громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Маючи намір реалізувати право своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 на приватизацію житла, позивачкою як законним представником останньої були підготовлені наявні в неї документи для приватизації зазначеної вище кімнати, у зв`язку з чим, остання звернулися до районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району з питанням щодо можливості здійснення приватизації займаної дочкою кімнати АДРЕСА_1 .

Однак, здійснити приватизацію наразі неможливо, оскільки серед наданих для цього документів відсутній оригінал ордеру про надання жилої площі (копії договору найму жилої площі у гуртожитку), який було втрачений не з вини позивачки.

Позивачка звернулася до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради з заявою про отриманням ордеру на кімнату АДРЕСА_1 , на що отримала письмову відповідь № Ш-0007 від 17.01.2018 року про те, що відповідно до чинного законодавства, громадяни самостійно здійснюють право на одержання жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку. Інші неповнолітні (віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років) здійснюють право на одержання жилого приміщення за згодою батьків або піклувальників, а тому оформлення ордеру на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є передчасним.

У Департаменті реєстраційних послуг ЗМР відсутня інформація, на підставі яких документів відбулося вселення та було зареєстровано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в кімнату АДРЕСА_1 , а також на підставі яких документів відбулося переоформлення договору найму зазначеної кімнати на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується Листом № 01-17/01/1554 від 29.05.2019 року.

Гуртожиток по АДРЕСА_3 був переданий у власність територіальної громади міста Запоріжжя на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.05.1999 №238/8 від ЗТМЗ). Відповідно до відомостей департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_3 був зареєстрований у вищезазначеному гуртожитку з 1997 року, проте, відомості щодо видачі ордеру на кімнату АДРЕСА_1 на його ім`я у департаменті відсутні, що підтверджується Листом Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР № 1395/01-37/01 від 21.11.2019 року.

Документами, на підставі яких відбулося переоформлення договору найму кімнати АДРЕСА_1 та особового рахунку на зазначену кімнату на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стали: копія паспорта та заяви ОСОБА_1 від 29.06.2017 року, копія особового рахунку № НОМЕР_3 по АДРЕСА_5 станом на 13.06.2017 року, копія Довідки про реєстрацію місця проживання та копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , копія погодження переоформлення договору найму від 05.07.2017 року, що підтверджується Листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 01/01-27/1610 від 04.09.2019 року.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що відмова у здійсненні приватизації кімнати АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована дочка позивачки ОСОБА_2 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок обґрунтовується тим, що пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2010 року за № 109/17404 для здійснення приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію, довідка про склад сім`ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права.

Враховуючи те, що у позивачки оригінал зазначеного ордеру на кімнату АДРЕСА_1 відсутній, на сьогоднішній день у неї виникла перешкода у реалізації права неповнолітньої дочки ОСОБА_2 на приватизацію житла, а саме зазначену вище кімнату.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 345 Цивільного кодексу України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені законом «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.92 №2482-ХІІ.

Згідно до положень частини 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вбачається, що передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку).

Відповідно до статті 10 Закону органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що кімната АДРЕСА_1 не відноситься до квартир, які не можуть бути об`єктами приватизації на підставі статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи, що неповнолітня дочка позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на законних підставах зареєстрована та постійно проживає у вказаній кімнаті, відмова в приватизації займаного нею житла з причин відсутності оригіналу ордеру на заселення у кімнату її попереднього квартиронаймача батька дівчинки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 є такою, що порушує право останньої на приватизацію, а тому позивачка як законний представник неповнолітньої звернулася до суду з відповідним позовом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до п.11 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

З огляду на вказані обставини, суд приходить до висновку, що відповідно до приписів Законів №500-VI та №2842-12 неповнолітня дочка позивачки ОСОБА_2 має право на приватизацію жилого приміщення кімнати АДРЕСА_1 , у якій вона зареєстрована, що не заперечується відповідачем, оскільки вона вселена у кімнату на законних підставах, незаконність її проживання ніким не спростована та не заперечувалась, а відсутність ордеру позбавляє останню реалізувати своє право на приватизацію вказаної кімнати та враховуючи, що у неї є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім ордеру, який надати не має можливості по незалежним від неї обставинам.

За змістом ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.

Відповідно до п. п. 69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.

Таким чином, ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.

Враховуючи те, що відповідно до ст.59 ЖК України, ордер на кімнату АДРЕСА_1 не був визнаний в судовому порядку недійсним, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо зобов`язання здійснити приватизацію спірної кімнати без надання його оригіналу є доведеними, законними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої як законний представник неповнолітньої діє її мати позивачка по справі ОСОБА_1 , має право на приватизацію на кімнати АДРЕСА_1 , в якій вона зареєстрована та мешкає, а неможливість здійснити приватизацію кімнати без надання ордеру про надання житлової площі порушує її права.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме зобов`язанню районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району здійснити приватизацію кімнати АДРЕСА_1 , жилою площею 16,9 кв.м, корисною площею 24,21 кв.м та передати її у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) без копії ордеру про надання житлової площі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району здійснити приватизацію кімнати АДРЕСА_1 , жилою площею 16,9 кв.м, корисною площею 24,21 кв.м та передати її у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) без надання оригіналу ордеру про надання житлової площі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.