Ухвала

28 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 394/79/17

провадження № 61-23285ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у справі за позовом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області звернулось досуду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків.

Позов мотивовано тим, що на старшого державного виконавця ВДВС Новоархангельського районного управління юстиції Мельника С. В. з 17 жовтня 2011 року були покладені обов`язки заступника начальника Новоархангельського районного управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби. 03 жовтня 2011 року ОСОБА_1 було підписано акт приймання-передачі транспортного засобу, згідно якого ВДВС Новоархангельського РУЮ в особі Яланського О .М. передав на зберігання ОСОБА_1 , а той прийняв автомобіль Опель Вектра, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , без номерного знаку, який відповідно до наказу ГТУЮ у Кіровоградській області № 141/03 від 11 травня 2007 року було передано вказаному відділу на зберігання. 03 січня 2012 року з відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. З 03 жовтня 2012 року наказом начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області № 1734/к відповідача було призначено на посаду начальника ВДВС Новоархангельського районного управління юстиції Кіровоградської області. З 12 по 30 вересня 2016 року Управлінням внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України було проведено плановий внутрішній аудит діяльності ГТУЮ у Кіровоградській області за звітний період з 01 січня 2012 року по 30 червня 2016 року та у відділі ДВС Новоархангельського РУЮ Кіровоградської області виявлено нестачу автомобіля Опель Вектра, 1990 року випуску. За результатами проведеного планового внутрішнього аудиту комісією складено відповідні Рекомендації,у яких зазначено, що автомобіль Опель Вектра, вартістю 4 819 грн, втрачено через неналежне ставлення службових осіб ВДВС Новоархангельського РУЮ Кіровоградської області (начальника Мельника С. В.) щодо збереження державного майна.

Позивач вважав, що ОСОБА_1 несе персональну відповідальність за збереження виділеного у розпорядження ВДВС майна і матеріальних цінностей, зокрема автомобіля, відповідно до укладеного договору про повну матеріальну відповідальність від 03 січня 2012 року.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ГТУЮ у Кіровоградській області 4819 грн на відшкодування матеріальної шкоди та розподілити судові витрати.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2019 рокурішення суду першої інстанції залишено без змін.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 4 819 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн*100=192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у справі за позовом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданою працівником під час виконання трудових обов`язків.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В.Коротенко