Номер провадження: 22-ц/813/5903/19
Номер справи місцевого суду: 521/1106/15-ц
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

27 січня 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № МL-501/253/2006 від 06.12.2006 року в розмірі 4505774,53 грн.

Стягнуто з відповідачів в рівних частках на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 3654 грн. (а.с. 62-063).

03 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року (а.с. 94-96).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16 квітня 2015 року залишено без руху і надано п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання заявником ухвали суду (а.с. 103).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 16 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором визнано неподаною та повернуто позивачеві (а.с. 115).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 30.08.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 30.08.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення заяви, районний суд виходив із того, що оскільки ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 04.04.2019 року була отримана особисто представником заявника ОСОБА_3 15.04.2019 року, про що свідчить особистий підпис довідковому аркуші, однак станом на 25.04.2019 року заявником недоліки усунуті не були, а саме: у заяві про перегляд заочного рішення не зазначено клопотання про перегляд заочного рішення, а також заявником не було надано суду підтвердження своїх повноважень.

Апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається, з матеріалів справи, 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року.

04 квітня 2019 року ухвалою суду заява ОСОБА_1 була залишена без руху, оскільки подана з порушенням п. 5 ч. 1 та ч.ч. 4,5 ст. 285 ЦПК України, а саме у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено клопотання про перегляд заочного рішення, та до заяви про перегляд заочного рішення додаються її копії за кількістю учасників справи та копії всіх доданих до неї матеріалів. До заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.

Вищевказану ухвалу суду представник заявника ОСОБА_3 отримав 15.04.2019 року, про що свідчить особистий підпис у довідковому аркуші (а.с. 105).

16 квітня 2019 року від представника заявника ОСОБА_3 надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху, та надано до суду заяву про залучення до справи уточненої заяви про перегляд заочного рішення від 16.04.2015 року з додатками на 21-му аркуші, крім того надано повноваження представника ОСОБА_1 у справі, а саме ордер (а.с. 107-111).

Однак, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 повернуто скаржнику через те, що у заяві про перегляд заочного рішення не зазначено клопотання про перегляд заочного рішення, а також заявником не було надано суду підтвердження своїх повноважень.

Колегія суддів вважає висновки суду про повернення скарги на підставі ч.3 та ч. 5 ст. 185 ЦПК України передчасними, з огляду на належне усунення недоліків заяви в строк, визначений законодавством.

Крім того, у п. 2 заяви від 03.04.2019 рокупро перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року було зазначено клопотання про перегляд заочного рішення суду, про це також було зазначено в заяві, наданій 16.04.2019 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що безпідставне повернення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за формальними підставами є порушенням його права на доступ до правосуддя, оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

Також стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МІ 111 «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань ( справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року). Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або такою мірою, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження не будуть сумісними з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо вони не мають легітимної мети та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями ( рішення від 19 грудня 1997 року у справі «Бруала Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра