Справа № 277/693/19
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

іменем України

"28" серпня 2019 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Заполовського В. В.

за участю секретаря с/з Євтушок М. Т.

розглянувши в спрощеному позовному проваджені, відповідно до вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вказаним позовом в якому просив стягнути з нього завдані йому матеріальні збитки у розмірі 16000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18.06.2018 року Ємільчинський районним судом Житомирської області, винесено вирок в якому визнано обвинуваченого ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Також в своєму вироку суд врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , зокрема - на думку суду, потерпілий ОСОБА_1 претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не мав і обвинувачений на день винесення вироку уже добровільно відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_1 збитки і тому суд прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів йому необхідно призначили покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, надавши можливість виправлення без відбування покарання. Але наведені вище обставини не відповідають дійсності тому, що 18.06.2018 року безпосередньо перед судовим засіданням по справі в приміщенні Ємільчинського районного суду між потерпілим ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_2 в присутності прокурора Палька М. О. була укладена угода про відшкодування потерпілому ОСОБА_1 завданих кримінальним правопорушенням матеріальних збитків в розмірі 16 000 гривень, про що була власноруч написана ОСОБА_2 розписка, яка і виступала, в разі її повного виконання фактом примирення сторін і добровільним відшкодуванням завданих кримінальним правопорушенням збитків. Вказану суму відповідач повинен був сплатити позивачу до 01.10.2018 року, але на даний час, на чисельні вимоги позивача, не відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки.

У зв`язку із незаконними діями ОСОБА_2 йому було завдано непоправну моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані його здоров`я - він відчуває постійну тривогу, що злочинці можуть знову проникнути до його садиби, і він в силу суб`єктивних причин захистити свою власність не зможу, так як там не проживає.

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями ОСОБА_2 та завданою йому моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих йому моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

З метою захисту своїх прав позивач змушений звернутись до суду.

29.07.2019 року по справі було відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження ОСОБА_2 отримав 07.08.2019 року.

Оскільки відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини.

Вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18.06.2018 року у кримінальній справі № 277/167/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні крадіжки майна з домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 (один) рік. (а.с. 13-14).

18.06.2018 року відповідач власноруч написав розписку згідно якої зобов`язався відшкодувати ОСОБА_1 завдану крадіжкою шкоду в сумі 16000,00 грн. у строк до 01.10.2018 року (а.с. 4).

З положень, викладених в ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особини, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала.

Як роз`яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди», шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особини, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи у зв`язку з неправомірними діями відповідача позивачу спричинена шкода, між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв`язок, окрім того наявна вина відповідача, а тому завдана шкода підлягає стягненню з відповідача. Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Також відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За таких обставин суд вважає, що неправомірними діями відповідача за фактом вчинення крадіжки майна, яке належить ОСОБА_1 останньому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінки щодо нього.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, з урахуванням конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, керуючись принципами розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 10000,00 грн., тобто в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Оскільки, в силу п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що відповідає положенням частини 6 статті 141 ЦПК України.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 211, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 матеріальні збитки завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: В. В. Заполовський