КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року м. Київ

Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.

Справа № 753/5758/19

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8891/2019

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Просив суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2015 року у цивільній справі № 753/22298/14 з 1/4 до 1/6 частини всіх його доходів щомісяця на доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2015 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх його видів доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2014 року і до досягнення нею повноліття. Вказує, що судовим наказом виданим 13.02.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 09.11.2018 року і до досягнення нею повноліття. Зазначає, що утримуванні з позивача аліменти загалом становлять 1/2 частину його заробітку, що перевищує частку, встановлену законом, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 16 травня 2019 року, подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції було не повно з'ясовані обставини справи,що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права та неправильне їх застосування. У рішенні суду неправильно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Не повно з'ясовані обставини справи,про матеріальне становище позивача. Зазначив, що матеріальне становище погіршилось у зв`язку із виплатою аліментів на дитину від другого шлюбу та надання додаткової матеріальної допомоги непрацездатній матері апелянта.

Судом першої інстанції не враховано збільшення витрат апелянтом на виплату аліментів на дитину від другого шлюбу, безпідставно не прийнято до уваги проживання апелянта з непрацездатною матір`ю та витрати на додаткову матеріальну допомогу останній.

Також безпідставним апелянт вважає висновок суду першої інстанції про не змінення його матеріального становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вислухавши доповідь судді доповідача,вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2015 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх його видів доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2014 р. і до досягнення нею повноліття. (а.с.4)

Встановлено, що судовим наказом виданим 13.02.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 09.11.2018 року і до досягнення нею повноліття. (а.с.5)

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції вважав, що під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження того факту, що у апелянта відбулися зміни матеріального або сімейного стану. Посилання апелянта на те, що утримувані з нього аліменти становлять Ѕ (50%) його заробітку, що перевищує встановлену законом частку не були прийняті судом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає. що рішення суду повністю відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Зазначена стаття передбачає можливості зміни розміру аліментів на дитину у зв`язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров`я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов`язання змінюватися.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Предметом доказування для апелянта у справі про зменшення розміру стягуваних аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів, яка не дозволяє йому сплачувати аліменти у попередньому розмірі.

Доводи апелянта, що утримувані з нього аліменти становлять Ѕ (50%) його заробітку, що перевищує встановлену законом частку, могли би бути прийняти судом першої інстанції до уваги якщо б він надав суду докази того, що розмір відрахувань з його заробітку перевищує 70 відсотків.

Судом першої інстанції встановлено, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Доказів погіршення матеріального становища апелянта суду першої інстанції не надано.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль