Провадження № 2-о/638/228/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Мхітарян Л.Е.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Шевченківський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова із заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона з 1983 року проживала на території України та є громадянкою України. Її дочка ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Білоруській ССР та є громадянкою Білорусі. ОСОБА_3 , громадянка Білорусі, є дочкою ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_1 . На теперішній час дочка та онука заявника мають на меті набути громадянство України за територіальним походженням для чого звернулись до Шевченківського РВ ДМС України в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області. Однак їм було відмовлено у зв`язку з тим, що не надано належних доказів проживання ОСОБА_1 до 24.08.1991 року на території, що стала територією України та рекомендовано звернутись до суду.

Заявник в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Представник заінтересованої особи Шевченківський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали заяви, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає заяву такою обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Слуцьк, Мінської області, Республіка Білорусь.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 11.07.1969 року міськбюро ЗАГСа м. Полоцька Вітебської області ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.11.1990 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Московським відділом ЗАГС м. Харкова.

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народилась дочка ОСОБА_3 , громадянка Білорусі, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції.

19.01.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Шевченківського районного відділу Державної міграційної служби в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області з запитом щодо надання письмової відповіді про причини відмови прийняти документи на отримання статусу Громадянина України на підставі Закону України «Про громадянство України» - за територіальним походженням.

На вказаний запит Шевченківським районним відділом Державної міграційної служби в м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області Харченко К ОСОБА_7 та ОСОБА_3 повідомлено, що надана картка прописки (форма А) ОСОБА_1 , яка є матір`ю та бабусею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно, може слугувати лише підставою для звернення до суду з заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_1 до 24.08.1991 року на території, що стала територією України.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Наведений у ст.315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд вважає, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявниці юридичне значення та необхідне їй для підтвердження належності до громадянства України.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ст.8 Закону України «;Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України "Про громадянство України"(далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (із змінами).

За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

З матеріалів справи, а саме з Форми А вбачається, що ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з 1979 року, в грудні 1983 року зареєструвалась за адресою: АДРЕСА_2 , а з 1995 року за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 16, 17).

Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , з 1979 року по 1983 рік вони проживали по АДРЕСА_4 , а з 1983 року по 1995 рік проживали по сусідству на пр АДРЕСА_5 Л АДРЕСА_6 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснив, що він колишній чоловік ОСОБА_1 Разом з дружиною вони проживали по АДРЕСА_4 до 1983 року, після розірвання шлюбу в 1995 році ОСОБА_1 переїхала на АДРЕСА_3 .

Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України ОСОБА_1 має юридичне значення та необхідне для набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 громадянства України, враховуючи наявність доказів на підтвердження такого постійного проживання заявником за станом на 24 серпня 1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10,12-13, 81, 89,268, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України станом на 24.08.1991 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 29.08.2019 року.

Суддя