КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/9928/2019 Головуючий у 1-й інстанції - Сердинський В.С.
361/7577/17 Доповідач: Чобіток А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року в справі за позовом керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору іпотеки недійсним,-

у с т а н о в и в :

У грудні 2017 року Броварська місцева прокуратура Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області звернулася до суду із даним позовом, у якому просила визнати недійсним іпотечний договір №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк», посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Бурлакою О.В. в частині передачі в іпотеку земельної ділянки з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та реконструкції виробничих будівель під цех по виробництву взуття, комплектуючих, сировини, лакувальних матеріалів та лиття підошв; стягнути з відповідачів фактично понесені судові витрати на користь прокуратури Київської області.

Зазначав, що 07 липня 2011 року Апеляційним судом Київської області скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2007 року, на підставі якого ОСОБА_1 . набула права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та реконструкції виробничих будівель. На підставі вказаного рішення суду рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №1007/13117/12-ц від 26.12.2014 року визнано недійсним Державний акт серії ЯЖ №009566 на право власності на земельну ділянку площею 4,9602 га для будівництва виробничих будівель, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №47.

23 березня 2016 року скасовано в державному реєстрі право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, індексний номер рішення 28903539.

Броварська місцева прокуратура Київської області вважає, що враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не була наділена необхідним обсягом цивільно-правової дієздатності, у розумінні змісту положень ч. 2 ст. 203 ЦК України щодо земельної ділянки площею 4,9602 га, яка передавалася в іпотеку, оскільки на момент укладення іпотечного договору в неї було відсутнє право власності на вказану земельну ділянку і що земельна ділянка не могла бути предметом іпотеки, так як вона не належала іпотекодавцю на праві власності. Крім того, згідно з рішенням Великодимерської селищної ради № 606 від 15.01.2015 року «Про прийняття земельної ділянки до земель запасу та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо формування земель комунальної власності територіальної громади в смт. Велика Димерка», земельна ділянка площею 4,9602 га з кадастровим номером 1:01:065:0002 належить до земель запасу Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року в задоволенні позову Заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки при вирішенні справи судом порушено норми матеріального та процесуального права. Уважає, що ухвалення судом такого рішеня призводить до того, що відповідальність за невиконання фізичною особою зобов`язання за кредитним договором , що забезпечувалось оспорюваним іпотечним договором наразі покладена на територіальну громаду смт. Велика Димерка в особі Великодимерсьткої селищної ради, яка не була стороною зазначених договорів. Твердження суду про неможливість порушення прав сумлінних учасників цивільних правовідносин унаслідок виправлення помилки, допущеної державним органом, нівелюється даним рішенням, оскільки порушується право комунальної власності на земельну ділянку територіальної громади смт. Велика Димерка. Таке рішення суду призводить до безпідставного покладення на територіальну громаду відповідальності за зобов`язанням, стороною якого вона не є. Також є незаконним і висновок суду першої інстанції про застосування строку позовної давності, оскільки Великодимерська селищна рада не була стороною оспорюваного правочину і про своє порушене право дізналась з моменту набуття законної сили рішенням Броварського міськрайонного суду в справі №1007/13117/12-ц - 28.05.2015 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Універсал Банк», погодившись із висновками суду першої інстанції, зазначив, що в період з 16.10.2007 року по 23.03.2016 року держава визнавала, що земельна ділянка з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_1 , а тому на момент укладення оспорюваного договору вона на законних підставах передала її в іпотеку ПАТ «Універсал Банк». Ураховуючи, що з 06.06.2001 року, згідно з рішенням Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 213 земельна ділянка з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га передана до земель запасу Великодимерської селищної ради, то з 23.03.2016 року, після скасування права власності ОСОБА_1 , предмет іпотеки перейшов у власність громади. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відтак іпотека є дійсною незалежно від зміни власника землі. Крім того, статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено повноваження, котрі відносяться до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області не має повноважень на пред 'явлення від імені територіальної громади в особі відповідної місцевої ради позову/апеляційної скарги про визнання недійсним договору іпотеки. Органи місцевого самоврядування наділені правом самостійно вирішувати питання місцевого значення. Також позивачем дійсно пропущено строк позовної давності на звернення до суду із указаним позовом.

При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що 15 червня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором №06/2359Г-07 від 15.06.2007 року, а також будь-яких додаткових договорів до нього, відповідач ОСОБА_1 передала в іпотеку ПАТ «Універсал Банк» на підставі Іпотечного договору № 2387, майновий комплекс, що складається з будівель, загальною площею 7 775,2 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1.2.2 вказаного іпотечного договору, предмет іпотеки знаходиться на земельній ділянці площею 4,9602 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в користуванні іпотекодавця строком на 10 років на підставі договору оренди земельної ділянки від 17.01.2006 року, укладеного з Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області.

16 жовтня 2007 року Управлінням земельних ресурсів у Броварському районі Київської області відповідачу ОСОБА_1 видано Державний акт серії ЯЖ №009566 на право власності на земельну ділянку пл. 4,9602 га.

30 листопада 2007 року сторони іпотечного договору уклали додаткову угоду до нього у зв`язку із тим, що до предметів іпотеки було додатково включено, окрім будівель, і земельну ділянку. Так, додатковою угодою № 1 від 30.11.2007 року до Іпотечного договору № 2387 від 15 червня 2007 року передбачено, що предметом договору є: а) майновий комплекс, що складається з будівель, загальною площею 7 775,2 кв.м., розташований поАДРЕСА_1 ; б) земельна ділянка, з кадастровим номером1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, що розташована по АДРЕСА_1 та на якій розташований майновий комплекс. Земельна ділянка належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії №009566 , виданого Управлінням земельних ресурсів у Броварському районі Київської області на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2007 року по справі № 2-3473.

07 грудня 2009 року Броварський міськрайонний суд Київської області у справі №2-2767/09 частково задовольнив позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» та в рахунок заборгованості за кредитним договором звернув стягнення на предмет іпотеки: майновий комплекс та земельну ділянку на якій він знаходиться, та які належать на праві власності ОСОБА_1

07 липня 2011 року Апеляційним судом Київської області скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2007 року, на підставі якого ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва виробничих будівель, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В зв`язку з чим, в подальшому 26.12.2014 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 1007/13117/12-ц визнано недійсним Державний акт серії ЯЖ №009566 на право власності на земельну ділянку площею 4,9602 га для будівництва виробничих будівель (під цех), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 47, рішення набрало законної сили 28.05.2015 року.

23 березня 2016 року скасовано в державному реєстрі право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, індексний номер рішення 28903539.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні даного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в період з 16.10.2007 року до моменту скасування права власності ОСОБА_1 у державному реєстрі держава визнавала, що земельна ділянка із кадастровим номером1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва виробничих будівель, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві власності ОСОБА_1 . На момент укладення договору іпотеки в редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року ОСОБА_1 , будучи власником земельної ділянки, на законних підставах передала її в іпотеку ПАТ «Універсал Банк». 07 грудня 2009 року Броварський міськрайонний суд Київської області у справі №2-2767/09 частково задовольнив позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» та в рахунок заборгованості за кредитним договором вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки: майновий комплекс та земельну ділянку на якій він знаходиться, та які належать на праві власності ОСОБА_1 та фактично підтвердив дійсність оспорюваного договору іпотеки. Винесення 26.12.2014 року рішення Броварським міськрайонним судом Київської області у справі № 1007/13117/12-ц, яким визнано недійсним Державний акт на земельну ділянку, не може змінювати та/або припиняти права ПАТ «Універсал Банк» на звернення стягнення на предмет іпотеки, яке виникло на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2009 року в справі № 2-2767/2009, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у солідарному порядку заборгованість за кредитними договорами в сумі 19 936 142,68 грн., оскільки таке зобов`язання виникло вже не на підставі договору іпотеки, а на підставі вказаного судового рішення. За таких обставин, ПАТ «Універсал Банк», який своєчасно реалізував своє право шляхом подання позову та отримання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2009 року в справі № 2-2767/2009 про стягнення заборгованості, до ухвалення рішень Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2014 р. у справі №1007/13117/12-ц, яким визнано недійсними державні акти на земельні ділянки, а тому відсутні підстави для припинення зобов`язання та визнання договору іпотеки недійсним.Отже, і набуття права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку у 2007 році і скасування цього права власності згодом було здійснено на підставі судових рішень, винесених судом від імені держави України, а тому права інших сумлінних учасників цивільних правовідносин не мають бути порушеними в зв`язку з тим, що суб`єктом владних повноважень, який діяв від імені держави було допущено помилку.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що в даній справі задоволення вимоги позивача про визнання недійсним договору іпотеки в частині передачі в іпотеку земельної ділянки було б непропорційним чином втручатися в нове право, набуте відповідачем ПАТ «Універсал Банк», який покладався на легітимність добросовісних дій держави. Виходячи з наведеного ризик помилки державної установи повинен покладатися на саму державу, а не на банк, а тому взадоволені даного позову слід відмовити в повному обсязі. Суд уважав, що на момент укладення іпотечного договору №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк», що посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Бурлакою О.В. в частині передачі в іпотеку земельної ділянки з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва виробничих будівель, розташованої за адресою:АДРЕСА_1 була наділена необхідним обсягом цивільно-правової дієздатності та мала право передавати в іпотеку земельну ділянку. Також, при посвідченні додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року до договору іпотеки приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Бурлакою О.В. було встановлено особу громадян, які підписали договір, встановлено їх дієздатність та правоздатність, та перевірено належність ОСОБА_1 земельної ділянки, що передається в іпотеку.

Щодо застосування строку позовної давності, то суд вбачав, що наявні самостійні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. Проте зазначив, що Договір іпотеки в редакції додаткової угоди №1 до Іпотечного договору №2387 був укладений 15 червня 2007 року, позивач звернувся до суду з даним позовом 12 грудня 2017 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів уважає, що рішення суду не можна визнати законним та обґрунтованим та приходить до висновку про необхідність його скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, але з інших підстав ніж виходив суд першої інстанції.

Звернувшись з позовом про визнання недійсним іпотечного договору №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк», посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Бурлакою О.В. в частині передачі в іпотеку земельної ділянки з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області зазначав, що він порушує інтереси Великодимерської селищної ради.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду в пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року в справі № 338/180/17 зазначила, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Відповідно до ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх здійснення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

Згідно з вимогами ст.215 ЦК нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог, а оспорюваним є той правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але який у разі, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути судом визнаний недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).

У постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину .

Як вже зазначалось вище, то рішенням 07 липня 2011 року Апеляційного суду Київської області скасовано рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2007 року, на підставі якого ОСОБА_1 набула права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва виробничих будівель, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . 26.12.2014 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 1007/13117/12-ц визнано недійсним Державний акт серії ЯЖ №009566 на право власності на земельну ділянку площею 4,9602 га для будівництва виробничих будівель (під цех), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №47, рішення набрало законної сили 28.05.2015 року.

Отже, ОСОБА_1 не набула права власності на земельну ділянку площею 4,9602 га для будівництва виробничих будівель (під цех), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , унаслідок чого не мала права передавати її в іпотеку.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що іпотечний договір №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» є нікчемним в силу закону, унаслідок чоговизнання його недійсним судом не вимагається. При чому нікчемним він є з моменту його вчинення.

Крім того, перевіряючи іпотечний договір №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк» на його дійсність, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Великодимерська селищна рада, не є стороною вказаного правочину та яким чином порушуються її права, не вказав.

Колегія суддів не погоджується із аргументами заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області та ПАТ «Універсал Банк» про те, що Великодимерська селищна рада наразі має статус іпотекодавця за іпотечним договором №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено що, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

Іпотечний договір №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року, укладений мід ОСОБА_1 . та ВАТ «Універсал Банк» є нікчемним в силу закону, а отже не породжує будь-яких прав та обов`язків ні для його сторін, ні для будь-якої іншої особи.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до неправильного вирішення даної справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відмовивши в задоволенні даного позову з підстав наявності самостійних підстав, суд першої інстанції з невідомих причин зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Її сплив, про що заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 №14, в позові має бути відмовлено, якщо стороною у спорі до ухвалення рішення заявлено про застосування позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Зважаючи на те, що наявні самостійні підстави для відмови в позові з підстав зазначених вище, колегія суддів заяву ПАТ «Універсал Банк» про застосування строку позовної давності, не задовольняє.

Оскільки суд першої інстанції не врахував вказані обставини та не надав їм належної оцінки в їх сукупності, не застосувавши норми матеріального права, які регулюють правовідносин між сторонами, що призвело до неправильного вирішення спору, колегія суддів уважає за належне скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, але з підстав нікчемності іпотечного договору №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк», а не з мотивів відсутності підстав для визнання його недійсним, як про це зазначив суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 рокускасувати та постановити нове судове рішення.

Позов керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання іпотечного договору №2387 від 15.06.2007 року, у редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2007 року, що укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк», посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Бурлакою О.В. в частині передачі в іпотеку земельної ділянки з кадастровим номером 1:01:065:0002 , площею 4,9602 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 недійснимзалишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук