Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2704/19

Провадження № 2/126/1165/2019

"23" грудня 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадський РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Бершадського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про скасування арешту на майно.

В позовній заяві зазначив, що наприкінці жовтня 2019 року ним було виявлено, що він не може на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном, оскільки у відповідному реєстрі наявні заборони на відчуження усього належного йому майна.

При перевірці підстав наявності такої заборони, за результатами звернення до Державного нотаріального архіву Вінницької області, було виявлено, що арешт на належне йому майно було накладено на підставі постанови АА № 849527 по арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділу Державної виконавчої служби у Бершадському районі Вінницької області від 16 червня 2006 року для забезпечення збереження майна боржника.

При цьому, звернувшись до Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у вінницькій області (структуру ДВС з 2006 року було декілька разів реорганізована та на даний час відповідач є правонаступником ВДВС у Бершадському районі Вінницької області), ним було отримано роз`яснення, що зняти обтяження з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером 3370745, яке виникло 22.06.2006 року неможливо, оскільки відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Крім того згідно з довідкою від 05.12.2019 року № 30109, на даний час у провадженні вищевказаного відділу відсутні виконавчі провадження відносно нього - ОСОБА_1 ..

Оскільки його права порушуються, так як він не має можливості належним чином, на власний розсуд, розпорядитися належним йому майном через наявність арешту на це майно, за відсутності підстав для арешту, тому він вимушений звернутись до суду з цим позовом для захисту своїх прав шляхом зняття арешту з майна.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Бершадського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника ДВС.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та усі забрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі постанови АА № 849527 по арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділом Державної виконавчої служби у Бершадському районі Вінницької області від 16 червня 2006 року для забезпечення збереження майна боржника ОСОБА_1 накладено заборону відчуження на все майно, яке належить позивачу, що вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відомості про арешт нерухомого майна, згідно зазначеної постанови ВДВС, було внесено до Єдиного реєстру заборон вiдчуження об`єктів нерухомого майна 22.06.2006 року за № 3370745.

Звернувшись із заявою для зняття арешту з належного йому майна до Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Чернієнко Г.Г. отримав відмову у знятті арешту, у зв`язку з тим, що на виконанні в Бершадському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні, що вбачається з відповіді на заяву № 30109 від 05.12.2019 року.

Позивач в інший спосіб, крім скасування арешту в судовому порядку захистити своє порушене право на користування та розпоряджання своїм майном не може.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Бершадським РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області відмовлено ОСОБА_1 у знятті арешту в зв`язку із відсутню на виконанні у відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 ..

У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного вище майна.

Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 386, 391 ЦК України, ст. ст. 258,259,263,264,265,266 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Бершадський РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про скасування арешту на майно - задовольнити.

Скасувати арешт на усе належне ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на праві власності майно, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Бершадському районі Вінницької області 16.06.2006 року у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу № 2-н-5/06.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. Г. Рудь