Справа № 457/267/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/1194/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

адвоката Ломакіна В.В. - представника ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 і його представника - адвоката Стец В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 12 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 обов`язкової частки квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 обов`язкової частки земельної ділянки НОМЕР_3 у Гаражно-будівельному кооперативі «Лісова поляна», що знаходиться у с. Модричі Дрогобицького району Львівської області .

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та на земельну ділянку НОМЕР_3 у Гаражно -будівельному кооперативі «Лісова поляна» у с. Модричі Дрогобицького району Львівської області. У 2002 році ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе своє майно внукові ОСОБА_2 Однак, на час відкриття спадщини позивач вже був непрацездатною особою, оскільки досягнув пенсійного віку, а тому має право на 1/2 обов`язкової частки всього майна. Він звернувся з заявою про прийняття спадщини, однак не отримав свідоцтва про спадщину, оскільки його син - спадкоємець за заповітом, відмовляється надати нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с. 3-5).

У квітні 2016 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення останнього від права на спадщину за законом.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обгрунтовувалися тим, що позивач за первісним позовом - його батько. Він разом з батьками проживав у квартирі бабусі ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 . У 1986 році його батьки розлучилися і батько переїхав в Одесу, а він з мамою до 1990 року проживав з бабусею. У 2002 році ОСОБА_3 склала заповіт на його ім`я, оскільки її рідний син нічим їй не допомагав. Починаючи з 2013 року ОСОБА_3 часто хворіла, на її лікування були потрібні значні кошти, пенсії не вистарчало, а тому вона зверталася до сина надати їй матеріальну допомогу, однак він відмовлявся їй допомагати. Бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років. Просив усунути ОСОБА_1 від права на спадщину за законом та визначення йому обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_3 (а.с. 50-51).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_1 від права на спадщину за законом та визначення йому обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_3 .

Вирішено питання судових витрат (а.с. 177-183).

Дане рішення оскаржив позивач за первісним позовом ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким його первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що матеріали справи не містять доказів про те, що спадкодавець ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані (а.с. 186-192).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони ОСОБА_2 і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту вище зазначених норм, саме сторона позивача повинна довести факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи, а суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України повинен встановити зазначені факти.

В узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу на те, що для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. При цьому ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребує, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрамованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцевю. Тобто, ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Також у згаданому узагальненні Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу на те, що для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи: лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. При цьому та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

В мотивувальній частині самого оскаржуваного рішення також міститься посилання на те, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчинила необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Також міститься посилання на те, що підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

А відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що при розгляді позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Задоволення позовних вимог за зустрічним позовом про усунення ОСОБА_1 віл права на спадщину за законом суд мотивував тим, що «незадовго до смерті ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані, що підтверджується листом Комунального підприємства «Трускавецька міська лікарня» № 1682/02 від 29 листопада 2016 року, не могла самостійно забезпечувати умови свого життя… Син померлої ОСОБА_3 натомість не піклувався про хвору матір, не забезпечив їй належного догляду, не зважаючи на те, що був обізнаний про її похилий вік та стан здоров`я».

Як вбачається з вище згаданого листа Комунального підприємства «Трускавецька міська лікарня» № 1682/02 від 29 листопада 2016 року, спадкодавець ОСОБА_3 , як особа 1927 року народження, дійсно мала цілий ряд захворювань, у зв`язку з якими постійно лікувалася амбулаторно та періодично стаціонарно, однак згаданий лист не містить інформації про те, що вона «незадовго до смерті перебувала у безпорадному стані» (а.с. 90).

За життя ОСОБА_3 особою, яка має інвалідність, не визнавалася: докази про це у матеріалах справи відсутні.

Будь-які інші докази, які б свідчили саме про безпорадний стан ОСОБА_3 і які можна було б визнати належними та допустимими, у матеріалах справи відсутні.

Відтак, висновок про те, що «незадовго до смерті ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані», судом першої інстанції зроблено за недоведеності цієї обставини належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак йому ІНФОРМАЦІЯ_3 (за більш, як 9 місяців до смерті ОСОБА_3 ) виповнилось 60 років і він досягнув пенсійного віку (а.с. 15), а відтак (у відповідності до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») він сам набув статусу непрацездатної особи - з розміром пенсії (навіть станом на 2018 рік) 1 373 грн. - 1435 грн. (а.с. 201).

Факт постійного проживання ОСОБА_1 у місті Одесі стверджується матеріалами справи і ніким з учасників справи не оспорюється.

За вище наведених обставин, а саме: проживання ОСОБА_1 на великій віддалі від спадкодавця з наявністю у нього доходів у розмірі мінімальної пенсії, його аж ніяк не можна визнати особою, яка мала можливість надавати допомогу ОСОБА_3 , однак умисно ухилялася від свого обов`язку щодо надання такої допомоги.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутні правові підстави для усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні зустрічного позову з такою позовною вимогою.

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що (зокрема) повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

ОСОБА_1 , будучи сином (а відтак - спадкоємцем першої черги за законом) померлої ОСОБА_3 , а також будучи непрацездатною повнолітньою особою ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с. 16), а відтак він має право на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_3 .

В той же час, чинним законодавством саме на нотаріуса покладено обов`язок при визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині врахувати інтереси всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не був змінений заповідачем, а також врахувати увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку тощо (пункт 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

У матеріалах справи взагалі відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку НОМЕР_3 у Гаражно-будівельному кооперативі «Лісова поляна», АДРЕСА_4 і яка є предметом позовних вимог.

Документи на квартиру АДРЕСА_1 (яка також є предметом позовних вимог) у матеріалах справи наявні лише у ніким не посвідчених фотокопіях і станом на березень 2016 року, тобто - на час подання до суду первісного позову.

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково, а саме: за ним слід визнати право на обов`язкову частку (половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом) у спадщині після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки визначення складу майна, яке входить до спадкової маси, віднесено до обов`язків нотаріуса на підставі поданих йому спадкоємцями документів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 12 грудня 2018 рокускасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення останнього від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Первісний позов ОСОБА_1 частково задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на обов`язкову частку (половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом) у спадщині після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 22 серпня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.