28 серпня 2019 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Кучиної Н.Г.,
при секретарі судових засідань Ющук О.С.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що їй на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі зареєстрованими значиться відповідач, який фактично в не проживає.
Вона набула право власності на квартиру на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ляшко Л.О., зареєстрованого у реєстрі за N 1026.
Вона є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1938 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Успадковане нею майно належало померлій на підставі Свідоцтва про право власності на виданого 10 червня 1994 року Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради :народних депутатів, згідно із Наказом№281-АБ від 10 червня 1994 року.
Відповідач по справі, жодного разу не з`являвся в квартирі з 1994 року. Станом сьогодні відповідач у спірній квартирі не проживає, його особисті речі відсутні, він не сплачує за користування жилим приміщенням і не несе оплату за комунальні послуги, не несе інших витрат з утримання помешкання та не приймає участь у спільному побуті, та втратив інтерес до проживання в квартирі, тому є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Більше того, наявна довідка Рівненського міського управління УМВС України в Рівненській області, видана 27.10.1996 року ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в МУВС м. Рівне рахується як безвісно зниклим з 1994 року. На даний час місце його знаходження не встановлено.
Зазначені обставини перешкоджають йому здійснювати будь-які дії щодо належного йому на праві приватної власності майна. Вона набула право власності на квартиру на законних підставах з метою особистого проживання та проживання членів своєї сім`ї. Той факт, що в квартирі зареєстрована інша особа заважає їй повноцінно нею користуватись. Будь-яких договірних правовідносин між відповідачем і нею, які б давали підстави для обмеження її прав, як власника квартири, не існує, як не існує і передбачених законом підстав користування квартирою відповідачем, згоди на його проживання вона не давала, з ними не укладено договір найму житла. Оскільки відповідач перешкоджає їй реалізувати своє право користування квартирою, вона звернулась до суду за захистом своїх матеріальних прав.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові та просить їх задоволити.
Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, причин неявки не повідомив та не подав заяви про розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Ляшко Л.О., зареєстрованого у реєстрі за № 1026 ОСОБА_2 на праві власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , 1938 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Успадковане позивачем майно належало померлій на підставі Свідоцтва про право власності на виданого 10 червня 1994 року Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради :народних депутатів, згідно із Наказом№281-АБ від 10 червня 1994 року.
У вказаної квартири зареєстрований, але не проживає відповідач по справі ОСОБА_3
Факт непроживання відповідача ОСОБА_3 у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . підтверджується актом про відсутність (не проживання) ОСОБА_3 за місцем реєстрації від 22.05.2019 року, складеним комісією у складі сусідів позивача. Акт затверджений директором ТзОВ "Рівне Дім Сервіс" Ніколайчук М.В .
Дійсність зазначеного акту сумнівів у суду щодо його об`єктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, що його склали, є сусідами позивача, яким, на переконання суду, достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у належній позивачу квартирі, а тому цей акт приймається судом як доказ.
Через реєстрацію вiдповiдача у квартирі позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна та, крім того, несе додаткові і невиправдані витрати по утриманню квартири, що пов`язані із реєстрацією у квартирі відповідача.
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З оглянутої в судовому засіданні довідки Рівненського міського управління УМВС України в Рівненській області, виданої 27.10.1996 року ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в МУВС м. Рівне рахується як безвісно зниклим з 1994 року. На даний час місце його знаходження не встановлено.
Таким чином, наявність реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у вказаній квартирі позбавляє позивача можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання /перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову з метою недопущення порушення права власності.
Керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,280,281,282,284,289,352,354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Н.Г. Кучина