Справа № 2-40/2002 Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/811/2755/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-7» на ухвалу Кам`яка-Бузького районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року в складі судді Бакай І.А. у справі за заявою стягувача директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-7» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання,-

встановила:

У червні 2019 року директор ТзОВ "Енергія-7" звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, просив визнати поважною причину пропуску строку, який надається для пред`явлення виконавчого документа, поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа на виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду №2-40/2002 в частині зобов`язання ОСОБА_2 повернути у ТзОВ «Енергія-7» трактор ЮМЗ-6АКЛ, 1992 року випуску НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , вартістю 14755 грн.

Заява обґрунтована тим, що у визначенний строк виконавчий документ до примусового виконання повторно не пред"явлено з поважних причин, а саме через складні життєві обставини, пов"язані із хворобою та втратою близьких родичів.

Оскаржуваною ухвалою Кам`яка-Бузького районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року у задоволенні заяви представника стягувача директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-7» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено повністю.

Ухвалу суду оскаржив директор ТзОВ «Енергія-7» Пельчарський М.І., вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що зазначаючи в оскаржуваній ухвалі про належне повідомлення учасників справи, суд дійшов помилкового висновку, оскільки 13.06.2019 року розглянув заяву, яка надійшла до суду 10.06.2019 року, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 128 ЦПК України.

Покликається на неможливість розгляду даної справи судом у відповідному складі та наявність, на думку апелянта, підстав для самовідводу.

Звертає увагу на те, що обгрунтовував заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання поважними причинами, які пов`язані із складними життєвими обставинами, станом здоров`я та втратою близьких родичів.

Внаслідок неповного зясування обставин справи, суд дійшов передчасного висновку про доведеність обставин, які суд поклав в основу рішення, допустивши невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

Просить скасувати ухвалу Кам`яка-Бузького районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року та постановити нов ухвалу, якою заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у задоволенні заяви представника стягувача директора ТзОВ "Енергія-7" про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав суду жодного доказу про причину пропуску такого строку, що позбавляє суд можливості зробити висновок про поважність таких причин.

При цьому, періодичне перебування заявника на лікуванні один-два рази в рік протягом одного-двох місяців не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з відповідною заявою у дні, коли не проводилось лікування.

Крім цього, виконавчий лист повернутий стягувачу ще 27.12.2010 року, тобто більше як 8 років до моменту звернення до суду, тому стягувач мав достатньо часу звернутися із заявою про поновлення строку і такий тривалий пропуск строку свідчить про не вчинення стягувачем активних дій на звернення виконавчого листа до виконання.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Судом встановлено, що рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.08.2002 року задоволено позов директора ТзОВ "Енергія-7" до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконною та недійсною реєстрації транспортних засобів, стягнення моральної шкоди та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення трактора-елеватора, в якому вирішено допустити негайне рішення суду в частині зобов"язання ОСОБА_2 повернути у ТзОВ "Енергія-7" трактор ЮМЗ-6АКЛ 1992 року випуску 786505, двигун №Д-65 НОМЕР_3 вартістю 14755 грн.

02.08.2002 року на виконання зазначеного рішення, місцевий Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області видав виконавчий лист (а.с. 4).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст. 431 ЦПК).

Факт отримання виконавчого листа є беззаперечним та заявником не заперечується.

Постановою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГТУЮ у Львівській області Санжари О.М. від 27.12.2010 року повернуто виконавчий документ, який виданий 02.08.2002 року, стягувачеві.

При цьому, стягувачеві роз`яснено можливість повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом трьох років з дня повернення.

Постанова від 27.12.2010 року про повернення виконавчого документа та виконавчий лист, згідно листа від 27.12.2010 року надіслані ТзОВ «Енергія-7» (а.с. 10-11).

Заявник ОСОБА_3 є керівником юридичної особи ТзОВ «Енергія-7» (а.с. 7-9).

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та оскаржуючи ухвалу, постановлену за наслідками розгляду такої заяви, заявник ОСОБА_3 свої обґрунтування з приводу пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання зводив до складних життєвих обставин, пов"язаних із хворобою та втратою близьких родичів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто - не залежать від волевиявлення особи, що пропустила цей строк, і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинний на час ухвалення рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.08.2002 року у даній справі та видачі виконавчого листа, втратив чинність 05.01.2017 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року №1404-VIII).

Згідно перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року № 1404-VIII) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

В свою чергу, стаття 21 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року визначала строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, за якою виконавчі листи та інші документи могли бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у даній справі з приводу виконання рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02.08.2002 року, з врахуванням його переривання, закінчився у грудні 2013 року.

Згідно із ст. 23 цього закону державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого минув, про що виносить відповідну постанову.

При цьому, за частиною другою цієї статті стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Підтверджуючи обставини на які заявник покликається, як поважність пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, останній надав Витяг з медичної карти №2122 стаціонарного хворого Львівського обласного державного клінічного лікувально-діагностичного кардіологічного центру (інфарктне відділення), епікриз-виписка з історії хвороби № 1142 7-мої міської лікарні Відділення реабілітації хворих інфарктом міокарда, Етапний епікриз Хмельницької філії ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» клінічний санаторій «Хмільник», витяг-епікриз з історії хвороби та інші витяги із медичної карти стаціонарного хворого, які, на думку колегії суддів, безумовно свідчать про відповідний стан здоров`я заявника ОСОБА_3 та проведені у зв`язку з цим лікувальні заходи (а.с. 12-25).

Поряд з цим, відповідне лікування заявника ОСОБА_3 проводилось один раз в рік, терміном до місяця часу, а докази про проведення такого у 2016 та 2018 роках відсутні взагалі.

Більше того, стверджуючи про неможливість повторного подання виконавчого документа до примусового виконання з поважних причин, а саме через обставини, пов"язані із хворобою, заявник фактично після виписки 22.05.2019 року, 10.06.2019 року подав відповідну заяву, тобто менше ніж через двадцять днів, доказів неможливості подання такої заяви у попередні роки після виписки із стаціонару не подав.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про смерть ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 роки, актовий запис № 9 (а.с. 9).

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що отримавши виконавчий лист у 2010 році, стягувач мав достатньо часу для звернення до суду із заявою про поновлення такого строку, однак жодних дій щодо звернення виконавчого листа до виконання, не вчинив, протилежні докази в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, на переконання колегії суддів, апелянт ТзОВ «Енергія-7» в особі директора Пельчарського М.І. не спростував висновків суду першої інстанції про відмову у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа за недоведеністю, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений ТзОВ «Енергія-7» з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги про наявність, на думку апелянта, підстав для самовідводу судді, висновків суду не спростовують.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України у спосіб, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що в судове засідання стягувач не з`явився, про час місце якого повідомлявся судом.

Разом з цим, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019 року заява ОСОБА_3 цього ж числа була зареєстрована в районному суді.

При цьому, оскаржувана ухвала постановлена Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області 13.06.2019 року, тобто на третій день після реєстрації заяви.

Докази повідомлення учасників справи про час і місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні.

Зазначені вище обставини, на переконання колегії суддів, безумовно свідчать про недотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в частині повідомлення учасників справи про час і місце розгляду заяви та часткову підставність доводів апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В свою чергу, відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції має право скасовувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції лише ті ухвали, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ухвала про відмову у поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання подальшому провадженню у справі не перешкоджає.

Враховуючи наведене та те, що апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції по суті спору, при цьому встановивши порушення порядку розгляду місцевим судом спірного питання, колегія суддів, враховуючи вимоги статей 374, 376 ЦПК України, приходить висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з процесуальних підстав, на які покликається апелянт та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви за недоведеність, що свідчить про часткову підставність апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-7» - задовольнити частково.

Ухвалу Кам`яка-Бузького районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року скасувати.

У задоволенні заяви стягувача директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-7» Пельчарського Михайла Івановича про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк