Провадження №2/263/2960/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 грудня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі голо вуючого судді Хараджа Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.01.2018 року та 10.04.2018 року між ним та відповідачем був укладений договір займу грошових коштів у розмірі 2 100 доларів США, що еквівалентно 52 122 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 31.10.2019 року, зі строком повернення коштів до 06.05.2018 року, що підтверджується розписками. Також розписками передбачено стягнення неустойки у розмірі 5% від суми прострочки, за кожний день прострочки зобов`язання. Станом на 31.10.2019 року відповідачем не повернута сума 52 122 грн. 08.10.2019 року позивач направляв відповідачу вимогу про погашення заборгованості за розписками від 06.01.2018 року та 10.04.2018 року.Просив стягнути з відповідачана користь позивача суму боргу в розмірі 52 122 грн., а також судові витрати.

Позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував.

Відповідачдо судового засідання жодного разу не з`явився, відзиву чи письмових пояснень з приводу позову не подав.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК Українисуд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 610 ГК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що 06.01.2018 року та 10.04.2018 року шляхом складання розписок, між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, за яким позивач ОСОБА_1 передав відповідачу, ОСОБА_2 грошові кошти в 2 100 доларів США, що еквівалентно 52 122 грн. відповідно до курсу НБУ станом на 31.10.2019 року, про що зазначено в розписках. Строк повернення коштів до 06.05.2018 року, а такожстягнення неустойки у розмірі 5% від суми прострочки, за кожний день прострочки зобов`язання

Факт отримання грошових коштів відповідачем ОСОБА_2 договору позики суд вважає встановленим, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики в письмовій формі. За договором позики оформленого розписками від 06.01.2018 року та 10.04.2018 року шляхом обміну сторонами розписки та грошей. Ці обставини підтверджується наданою позивачем оригіналу розписки про отримання грошових коштів відповідачем із зобов`язанням їх повернення в строк до 06.05.2018. (а.с.8)

08.10.2019 року позивач ОСОБА_1 на адресу проживання відповідача ОСОБА_2 направив вимоги про повернення грошових коштів та встановлено строк поверненнятаких коштів до 06.05.2018 року, що підтверджується накладною з Укрпошти.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідач порушує виконання грошового зобов`язання за вказаними договором позики, позивач вимагає сплатити суму боргу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати, що підтверджується квитанцією по сплаті судового збору в розмірі 768,40гривень.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 223, 259,263-265, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму боргу у розмірі 52 122,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати в сумі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В. Хараджа