ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року

м. Черкаси

справа № 705/2754/15-ц провадження № 22-ц/6/2019 категорія 301010400

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: ородійчука В.Г.

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Попової М.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво»; приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна;

треті особи: Уманська міська рада Черкаської області, управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво» та приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Неллі Борисівни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 8 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво», приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Неллі Борисівни, треті особи Уманська міська рада Черкаської області, управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Уманьпиво», приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянської Н. Б., треті особи: Уманська міська рада Черкаської області, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва, визнання протиправними дій нотаріуса та скасування державної реєстрації.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником магазину та орендарем земельної ділянки за вказаною адресою, яка належить Уманській міській раді Черкаської області. На суміжній земельній ділянці, яка також належить міській раді, ТОВ «Уманьпиво» самочинно, без дозволу та затвердженого проекту, а також з істотними порушеннями будівельних норм і правил збудувало нежитлове приміщення, яке зблоковане з належним їй магазином.

Зазначена самочинна споруда розміщена на відмітці даху вище на 0,75 м від її магазину, відповідно жолоби та водостоки будівлі розміщені над стіною її магазину, тому при сильних опадах дощові води стікають по його стіні.

Зазначала, що 24 серпня 2014 року у спірній самочинній прибудові (як вважає позивачка, через несправність електромережі) сталася пожежа, внаслідок якої було пошкоджено стінове покриття належного їй магазину на площі 3 кв. м, металеве перекриття даху на площі 23 кв. м та зовнішній блок кондиціонера з трубопроводом.

Внаслідок незаконної побудови відповідач створює перешкоди в користуванні належним їй магазином та земельною ділянкою, на якій він розташований, що завдає позивачці збитків і позбавляє можливості повноцінно реалізувати своє право власності.

Вважає, що приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянська Н. Б. в порушення вимог закону внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію самочинного будівництва - нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 за ТОВ «Уманьпиво» за відсутності документа, який підтверджує його право власності на зазначене нерухоме майно відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Просила суд зобов`язати ТОВ «Уманьпиво» усунути перешкоди в користуванні належним їй магазином за адресою АДРЕСА_1 та земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок ТОВ «Уманьпиво» самочинно збудованого нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 ; визнати протиправними дії приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянської Н.Б. щодо внесення до Державного реєстру речових прав запису про державну реєстрацію самочинного будівництва - нежитлового приміщення магазину з продажу продовольчих товарів за адресою АДРЕСА_2 за ТОВ «Уманьпиво»; скасувати державну реєстрацію нежитлового приміщення магазину з продажу продовольчих товарів за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08) та виключити запис з Державного реєстру прав (номер запису про право власності 2550154).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року позов задоволено.

Зобов`язано ТОВ «Уманьпиво» усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 магазином по АДРЕСА_1 шляхом знесення за рахунок ТОВ «Уманьпиво» самочинно збудованого нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 .

Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянської Н.Б. щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію самочинного будівництва - нежитлового приміщення магазину з продажу продовольчих товарів по АДРЕСА_2 за ТОВ «Уманьпиво» та скасовано державну реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, виключено запис із Державного реєстру прав за № 2550154.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач, здійснивши самочинне переобладнання нежитлового приміщення з порушенням будівельних норм та правил та у зв`язку з не здачею даної будівлі в експлуатацію, порушує право ОСОБА_1 на безпечне користування належною їй власністю - магазином за адресою: АДРЕСА_1 . Нотаріус неправомірно, з порушенням визначеного законом порядку неправомірно зареєструвала за ТОВ «Уманьпиво» право власності на магазин по АДРЕСА_2 за відсутності документа, який підтверджує реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно. Суд виходив з того, що зазначений магазин перебудований з порушенням державних будівельних норм, є самочинним будівництвом, небезпечним для експлуатації. Нотаріус, визнавши право власності ТОВ «Уманьпиво» на це нерухоме майно, фактично зареєструвала самочинне будівництво, оминувши порядок прийняття в експлуатацію та реєстрації такого майна, тому суд дійшов висновку про неправомірність дій нотаріуса.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

16 лютого 2016 року ТОВ «Уманьпиво» подало до Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження в частині визнання протиправними дій нотаріуса та скасування державної реєстрації, а в іншій частині відмовити в задоволенні позовних вимог. Судові витрати покласти на позивача.

17 лютого 2016 року приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н.Б. подала до Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ТОВ «Уманьпиво» мотивована тим, що судом першої інстанції неналежним чином досліджувались матеріали справи, оскільки не було враховано, що ТОВ «Уманьпиво» є законним власником нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , якому присвоєно поштову адресу, проведено технічну інвентаризацію та видано технічний паспорт.

Крім того, вказану будівлю введено в експлуатацію ще в 1992 році, жодних перебудов в приміщенні не проводилось, а лише було здійснено косметичний ремонт, що, на думку ТОВ «Уманьпиво», не потребує повторного введення в експлуатацію та отримання будь-яких дозволів.

Судом не з`ясовувалися обставини чи можлива перебудова нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , а одразу ухвалено рішення про знесення нежитлового приміщення.

Також вважає, що судом було об`єднано в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, так як вимоги щодо оскарження дій нотаріуса підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б. мотивована тим, що позивачем недоведений факт того, що знесення будівлі є єдиним можливим способом поновлення його прав. В приписах, які містяться в матеріалах справи, відсутні вимоги повністю знести приміщення по АДРЕСА_2 , а лише містять вимогу щодо прибудови.

Вважає, що позов подано неналежним позивачем.

Зазначає, що її було залучено до справи, як нотаріуса, хоча предметом спору не є правочин, який би був нею посвідчений, вона не є стороною будь-якого правочину. Нотаріус є відповідачем лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення.

Всі дії були вчинені лише, як державним реєстратором на підставі наказу з реєстраційним посвідченням, серія та номер: 654-АТ, виданий 14 січня 1997 року, видавник: Фонд державного майна України, який є дійсним.

Звертає увагу, що судом не було витребувано матеріали реєстраційної справи та не вивчено рішення державного реєстратора.

11 квітня 2016 року приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. подано відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Уманьпиво» в якому зазначала, що підтримує вимоги апеляційної скарги та просить задовольнити її у повному обсязі.

11 квітня 2016 року ОСОБА_1 подала заперечення на апеляційні скарги ТОВ «Уманьпиво» та приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б.

Вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив всі обставини даного цивільного спору, не припустившись при цьому будь-яких порушень норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправними дій нотаріуса та скасування державної реєстрації, провадження у справі в цій частині закрито та роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення із зазначеним позовом до відповідного суду адміністративної юрисдикції в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва та вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а рішення Апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 07 серпня 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 08 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи про її розгляд та викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2006 року визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, торгівельну споруду (магазин), площею 70 кв.м., розташовану на земельній ділянці площею 97 кв. м. по АДРЕСА_1 ( а.с. 9-10 Т. 1).

Вищевказане підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10423535 від 14 квітня 2006 року ( а.с. 11 Т.1).

На підставі рішення Уманської міської ради від 26 грудня 2014 року № 2.26-65/6, 1 квітня 2015 року між Уманською міською радою та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, предметом якого є ділянка для будівництва й обслуговування будівель торгівлі (магазину з продажу товарів широкого вжитку) площею 97 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 12-16 Т.1).

Згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, Уманська міська рада (орендар) з однієї сторони та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Н.В. (орендодавець) склали цей акт про те, що орендодавець передав, а орендар прийняв в користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 97 кв.м., кадастровий номер :02:001:0282 , для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (а.с. 17 Т.1).

З розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку вбачається, що він проведений для орендаря фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 18 Т.1).

Із вищевказаною земельною ділянкою межує інша земельна ділянка площею 0,0115 га за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у власності третьої особи - Уманської міської ради.

На підставі наказу № 654-АТ від 14 січня 1997 року «Про створення відкритого акціонерного товариства «Уманський завод пиво-безалкогольних напоїв» Регіональне відділення Фонду державного майна України в Черкаській області передало до статутного фонду ВАТ «Уманьпиво», правонаступником якого є ТОВ «Уманьпиво», будівлі, в тому числі магазин «Пиво-води», розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22-25, 32-37 Т.2).

Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 8 серпня 2013 року № 205 магазину з продажу продовольчих товарів, який належить ТОВ «Уманьпиво» присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 31 Т.2).

Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 14 лютого 2002 року № 74 ВАТ «Уманьпиво» дозволено реконструкцію павільйону «Пиво-води» по АДРЕСА_2 та зобов`язано розробити проектну документацію, отримати документи на право користування земельною ділянкою та отримати дозвіл на виконання будівельних робіт в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, чого ВАТ «Уманьпиво» не виконало, що підтверджується листами цієї інспекції за наслідками проведеної перевірки (а.с. 46, 51-53 Т.1).

Також установлено, що ТОВ «Уманьпиво» зверталось до Уманської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0115 га за адресою: АДРЕСА_2 , у задоволенні якої незаконно було відмовлено, що встановлено рішенням Господарського суду Черкаської області від 21 серпня 2014 року, яке набрало законної сили 06 вересня 2014 року (а.с. 32-37 Т.2).

24 серпня 2014 року сталася пожежа торгового павільйону за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок якої пошкоджено власність ОСОБА_1 , а саме стінове покриття належного їй магазину, металеве перемикання та зовнішній блок кондиціонера з трубопроводом, що підтверджується довідкою Управління ДСНС України у Черкаській області № 704 від 8 вересня 2014 року, згідно заяви ФОП ОСОБА_1 від 26 серпня 2014 року (а.с. 59 Т.1).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Апеляційна скарга ТОВ «Уманьпиво» та апеляційна скарга приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянської Н. Б. підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України, яка була чинною на час звернення до суду та ухвалення судового рішення суду першої інстанції, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічні положення міститься й у ст. 19 ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Статтями 1, 12 ГПК України в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно статті 4 ГПК України (в чинній редакції), право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року, справа 904/10132/17, від 19 червня 2019 року, справа № 904/4713/18, від 03 липня 2019 року, справа 486/836/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи ФОП у порядку, визначеному законом.

Згідно із ч.1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи.

Натомість згідно з ч. 8 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року, справа № 916/1261/18 прийшла до висновку, що фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на зайняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (ч. 1 ст. 320 ЦК України).

Тобто фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, торгівельної споруди (магазин), площею 70 кв.м., розташованої на земельній ділянці площею 97 кв. м. по АДРЕСА_1 на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2006 року за її позовом про визнання права власності на будівлю.

При цьому позов про визнання права власності на будівлю обґрунтовувала тим, що вона являється приватним підприємцем, згідно рішення №325 виконавчого комітету Уманської міської ради від 14.06.2001 за нею зареєстровано павільйон по продажу товарів по АДРЕСА_1 . Також визнання за нею права власності на вказану будівлю обґрунтовувала потребою отримання кредиту, для чого необхідно укласти угоду застави вказаної будівлі (т.1 а.с. 9).

Отже, ОСОБА_1 з 2006 року стала власником торгівельної споруди (магазин) по АДРЕСА_1 , як фізична особа, проте з метою використання її у підприємницькій діяльності.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 11 квітня 2000 року зареєстрована як фізична особа-підприємець та станом на час перегляду справи судом апеляційної інстанції не перебуває в процесі припинення.

Серед видів діяльності ФОП ОСОБА_1 є, зокрема, оптова торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах.

Із договору оренди земельної ділянки площею 97 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 від 1 квітня 2015 року, акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі та розрахунку розміру орендної плати за земельну ділянку вбачається, що орендарем вказаної земельної ділянки є саме ФОП ОСОБА_1 (а.с. 12-18 Т.1).

У 2012 році ОСОБА_1 , саме як ФОП, зверталась із заявою до начальника управління інспекції ДАБК Мельника М.Ю. в якій просила розібратися на якій правовій підставі самовільна споруда збудована і зблокована до її магазину за адресою АДРЕСА_1 та повідомила, що при будівництві даної споруди були порушені її права, як власника (а.с. 49 Т.1).

Крім того, до позовної заяви додані листи-відповіді на неодноразові звернення щодо порушень прав ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця щодо можливого самовільного будівництва споруди, яка заблоковує проїзд до її магазину за адресою АДРЕСА_1 (а.с . 50-51 , 54 , 57 Т.1).

На підставі заяви ФОП ОСОБА_1 Уманським РВ Управління ДСНС України в Черкаській області було видано довідку № 704 від 08 вересня 2014 року, про визначення їй ушкоджень від пожежі, яка сталася 24 серпня 2014 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 59 Т.1).

З викладеного вбачається, що спір у даній справі виник між юридичною особою ТОВ «Уманьпиво» та ОСОБА_1 , як фізичною особою-підприємцем з приводу усунення перешкод в користуванні майном позивача, яке використовується нею у підприємницькій діяльності.

За таких обставин Черкаський апеляційний суд приходить до висновку про те, що спір у даній справі за суб`єктивним складом учасників та за характером правовідносин підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі статей 255, 377 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, ОСОБА_1 , у відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК, підлягає стягненню 1/2 частина судового збору за подачу апеляційних скарг понесених ТОВ «Уманьпиво» в розмірі 401,94 грн. (803,88:2) та понесених приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н.Б. в розмірі 137,80 грн. (275,61 грн.:2).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Неллі Борисівни задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 8 лютого 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво», приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Неллі Борисівни, треті особи Уманська міська рада Черкаської області, управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знесення самочинного будівництва закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Уманьпиво» 401,94 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Неллі Борисівни 137,80 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді