Справа № 442/1168/19 Головуючий у 1 інстанції: Кучаковський Ю.С.
Провадження № 22-ц/811/2865/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Курій Н.М., Мельничук О.Я.,

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила стягувати з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 2 500 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 процентів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, у твердій грошовій сумі, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 11.08.2007 уклала з відповідачем шлюб, від шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначала, що протягом останнього часу сторони проживають окремо як чоловік та дружина, фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільного господарства протягом вказаного терміну вони не ведуть. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, наголошує, що їй відомо, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, але достатній, щоб сплачувати зазначену нею суму аліментів, адже він працює, на його утриманні ніхто не перебуває. Враховуючи наведене, просила позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2019 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн на кожну дитину щомісячно, з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 19.02.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

У іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. судового збору в дохід спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду оскаржили представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції визначаючи розмір аліментів, не дотримано розумності та справедливості. Так судом належним чином не враховано незадовільний стан здоров`я відповідача ОСОБА_1 , який має дегенеративно дистрофічне ураження поперекового відділу хребта (остеохондроз), що позбавляє відповідача здійснювати фізичну роботу. Поганий стан здоров`я тягне для ОСОБА_1 витрати на лікування, також відсутність відповідної роботи за станом здоров`я. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 на даний час ніде не працює та внаслідок випадкових заробітків його середньомісячний заробіток становить 4000 грн. на місяць.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягувати з ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що не погоджується з тих міркувань, що судом неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини по справі. Покликається на те, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, інших осіб на утриманні не має, на обліку в службі зайнятості, як безробітний, не перебуває. Відповідач не позбавлений обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при стягненні аліментів на утримання дітей. Вважає, що суд першої інстанції визначаючи розмір стягнутих аліментів, не врахував вимог ст. ст. 141, 182 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повній мірі.

17 грудня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав в суд відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в якому просить її апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У ч. 2 ст.247 ЦПК України зазначено, що якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду таким вимогам не відповідає.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін та дітей, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дітей, зумовлені їх розвитком, дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 11.08.2007 року ОСОБА_6 шлюб з ОСОБА_3 (до укладення шлюбу прізвище „ ОСОБА_7 ), який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького району Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 70 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ) (а.с. 5).

Від шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) (а.с.4; 18).

Згідно Довідки про склад сім`ї від 27.03.2019 № 227 Разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, проживають її діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Відповідно до довідки, виданої сільським головою Волощанської сільської ради 18.04.2019, ОСОБА_1 після закінчення у 1997 році професійного училища № 15 у с. Чучуля Глодянського району Республіки Молдова, сертифікат ASP № 16363, виданий 09.06.1997, ніде не працював, не працює на даний час і трудової книжки не заводив (а.с. 57).

Як вбачається з протоколу обстеження у кабінеті магнітно-резонансної томографії у ОСОБА_1 містяться ознаки дегенеративно-дистрофічне ураження поперекового відділу хребта (остеохондрозу) (а.с. 58).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитини визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Згідно ст. 184СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платник аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей, відповідач добровільно свого обов`язку по утриманню дітей не виконує, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку.

Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років становить з 01 січня 2019 року пo 30 червня 2019р. 2027грн., з 01 липня пo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, при цьому не врахував, що доказів достатності такого доходу суду не надано, як і не враховано, що обов`язок утримувати дітей в рівній мірі покладається на батька та на матір дітей.

Колегія суддів, враховуючи майновий стан ОСОБА_1 , який ніде не працює, його стан здоров`я, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають значення для справи, прийшла до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1109 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір є можливим до виконання відповідачем і дана сума є такою, що частково з сторони відповідача забезпечить дитині повноцінний розвиток.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 340 грн. 86 коп. за оплату судового збору при поданні позовної заяви, що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

ОСОБА_3 не представлено суду належних доказів того, що ОСОБА_1 має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Згідно ч.2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.374 ч.1 п.2, 376, 383,384, 389- 391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2019 року скасувати та увалити нове судове рішення, яким позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 109 (одна тисяча дев`ять) грн. на кожну дитину щомісячно, з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 19.02.2019 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 340 (триста сорок) грн 86 коп. судового збору в дохід Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 27 грудня 2019 року.

Головуючий О.М.Ванівський

Судді Н.М. Курй

О.Я. Мельничук