ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Черкаси

справа № 712/6737/19

провадження № 22-ц/821/869/19

категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Бородійчука В. Г.

Нерушак Л. В.

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач: Державна акціонерна компанія «Хліб України»

відповідач: Державна акціонерна компанія «Хліб України»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2019 року (прийняту суддею Токовою С. Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову вказує, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.04.2017 за його позовом до ДАК «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування витрат, пов`язаних з відрядженням та моральної шкоди позовні вимоги були задоволені частково та стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 120 699,12 грн., відшкодування витрат, пов`язаних з відрядженням в сумі 10 000 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., а всього 132 699,12 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили. Проте, відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем лише 23.04.2019. У зв`язку з чим затримка в остаточному розрахунку з позивачем склала 262 дні, а визначена сума коштів, яка підлягає до стягнення 170 017 грн. 04 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2019 року провадження у справі закрито, роз`яснено, що розгляд справи відноситься до юрисдикції господарських судів.

Ухвала мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 січня ІНФОРМАЦІЯ_2 року в офіційному друкованому виданні «Голос України» № 15 опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ДАК «Хліб України», у якому вказано, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до Господарського суду м. Києва письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів на час виникнення спірних правовідносин регулювався Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Закон № 4212-VI) .

У частині 4 ст. 10 цього Закону визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує всі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених з боржником; про сплату податків, зборів (обов`язкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, пов`язаних з майновими вимогами до боржника.

Справи у відповідних спорах належать до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (ч. 9 ст. 16 ГПК України).

Таким чином, за наявності порушеної господарським судом справи про банкрутство відповідача ДАК «Хліб України» цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає до закриття, як така, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.11.2019 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник вказує, що згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, провадження у справі про банкрутство ДАК «Хліб України» (справа № 46/528-б) порушено 25 листопада 2010 року, з 03.07.2019 у вказаній справі розпочато процедуру санації боржника, яка триває по даний час.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (введений в дію 21.10.2019, про який, зокрема, зазначено в ухвалі), з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких проводиться відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Тобто, на сьогодні провадження у справі про банкрутство ДАК «Хліб України» продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Також скаржник вказує, що згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.05.2013 № 709/0/4-13 «Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника», вирішуючи питання про визначення юрисдикції справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року. Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника зарплати і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Скаржник вказує, що місцевим судом неправильно тлумачено закон, застосовано закон, який не підлягає застосуванню, та не враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до апеляційного суду 24 грудня 2019 року, представник ДАК «Хліб України» Косянчук В. В. вказує, що оскільки відносно відповідача ДАК «Хліб України» порушено справу про банкрутство, на момент винесення оскаржуваного рішення справа про банкрутство перебувала на стадії розпорядження майном, відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 КУзПБ, майновий спір у даній справі підлягає розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах справи про банкрутство.

А тому вважає, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2019 року постановлена на основі повно і всебічно з`ясованих обставин.

Надходження апеляційної скарги

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 грудня 2019 року справу призначено до розгляду на 26 грудня 2019 року на 09:30 год. в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд, але без виклику сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 25 листопада 2010 року порушено провадження у справі про банкрутство ДАК «Хліб України» (а.с 53).

24 січня 2019 року в офіційному друкованому виданні «Голос України» № 15 опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство ДАК « Хліб України» у якому вказано, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до Господарського суду м. Києва письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

2. Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 258 ЦПК України регламентовано види судових рішень, судовим рішенням, зокрема, є ухвала.

Частиною 2 ст. 258 ЦПК України визначено, що закриття провадження у справі вирішується судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ДАК «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.07.2017 на користь ОСОБА_1 з ДАК «Хліб України» стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 120 699,12 грн., відшкодування витрат, пов`язаних з відрядженням в сумі 10 000 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього 132 699,12 грн.

Повний розрахунок по заборгованості перед позивачем підприємство здійснило лише 29.04.2019, що підтверджується копією виписки з особового рахунку (а.с. 13).

Оскаржуваною ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2019 року провадження у даній у цивільній справі закрито, роз`яснено, що справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі у справах про стягнення заробітної плати, відносяться до юрисдикції судів у порядку господарського судочинства.

Водночас, за наслідками розгляду справи апеляційним судом, встановлено наступне.

Так, ухвалою Господарського суду м. Києва від 25 листопада 2010 року у справі № 46/528-б за заявою фірми «Ф.Й. Ельснер енд К» до Державної акціонерної компанії «Хліб України» порушено справу про банкрутство (а.с. 53).

Зі змісту ухвали Господарського суду м. Києва від 27.12.2018 встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 14.01.11 (суддя Омельченко Л.В.) зупинено провадження у справі № 46/528-б, у зв`язку з направленням матеріали справи до прокуратури Печерського району м. Києва та зобов`язано прокуратуру Печерського району м. Києва повідомити суд про скерування матеріалів справи № 46/528-б за належністю до слідчого органу згідно з установленою підслідністю та про наслідки досудового слідства у кримінальній справі № 56-2766.

29.12.2015 до Господарського суду м. Києва надійшла заява заявника - Фірми «Ф.Й. Ельснер унд Ко.» про відновлення матеріалів справи № 46/528-б.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.02.16 (Суддя Чеберяк П.П.) відмовлено у задоволенні заяви Фірми «Ф.Й. Ельснер унд Ко.» про відновлення матеріалів справи № 46/528-б.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.16 ухвалу господарського суду м. Києва від 17.02.16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.16 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.04.16 та ухвалу господарського суду міста Києва від 17.02.16, а заяву передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.09.17 відновлено матеріали справи та поновлено провадження у справі № 46/528-б та призначено підготовче засідання на 28.09.17.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.17 змінено ухвалу господарського суду міста Києва від 07.09.17.

Постановою Верховного Суду від 04.04.18 залишено без змін Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.11.17.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.09.18 зупинено провадження у справі № 46/528-б про банкрутство Державної акціонерної компанії «Хліб України» до прийняття рішення у справі № 30/106 за заявою заступника прокурора Печерського району м. Києва про перегляд рішення господарського суду м. Києва від 17.04.06 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.18 поновлено провадження у справі та призначено її розгляд на 11.12.18.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019, скасована ухвала Господарського суду м. Києва від 25.06.2019, а справа направлена на стадію розпорядження майном. Проте, вказана постанова суду на даний час зупинена на підставі ухвали Касаційного господарського суду від 14.11.2019, до закінчення касаційного перегляду.

Колегія суддів приймає до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року № 541/459/17, яка надана з апеляційною скаргою і на яку посилається скаржник, оскільки це правовий висновок, який є обов`язковим для застосування судами у відповідних правових відносинах.

Таким чином, з викладеного вбачається, що на час постановлення оскаржуваної ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси, порушене провадження про банкрутство ДАК «Хліб України» перебуває на стадії розгляду в Касаційному господарському суді, розгляд якого призначено на 22.01.2020.

Вирішуючи питання про визначення предметної юрисдикції даної справи, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У відповідності до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Під час вирішення питання щодо можливості розгляду справи в порядку цивільного судочинства необхідно керуватися завданнями цивільного судочинства, передбаченими у ст. 2 ЦПК України, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як зазначалось, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 25 листопада 2010 року у справі № 46/528-б за заявою фірми «Ф.Й. Ельснер енд К» до Державної акціонерної компанії «Хліб України», порушено справу про банкрутство, тобто до звернення ОСОБА_1 з даним цивільним позовом до суду.

Відповідно до Закону України від 02 жовтня 2012 року № 5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов`язань» розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

У зв`язку з набранням чинності 19 січня 2013 року (за винятком окремих положень) Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» Закон № 2343-XII викладено в новій редакції.

Згідно з пунктом 7 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ст. 12 ГПК України у редакції до 15 грудня 2017 року доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким кодекси викладено в нових редакціях.

За п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи у спорах фізичної особи з майновими вимогами до боржника, в тому числі і за позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, суди повинні враховувати положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2343-XII, вимоги ст. 19 ЦПК України, ст. 20 ГПК України та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Справи про банкрутство боржника, порушені господарським судом до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції цих спорів, у тому числі і про стягнення заробітної плати, які слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 456/20/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 541/459/17, від 30 січня 2019 року у справі № 266/2868/16-ц, від 14 лютого 2018 року у справі № 456/20/16-ц та від 13 березня 2019 року у справі № 740/5146/17-ц і підстав для відступу від нього не вбачається.

Так як ОСОБА_1 пред`явив позов до ДАК «Хліб України», стосовно якого порушено справу про банкрутство до 19 січня 2013 року, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про закриття провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір щодо майнових вимог ОСОБА_1 підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Набрання чинності нових редакцій ЦПК України і ГПК України, а також подання позову ОСОБА_1 до суду після набрання чинності вказаних кодексів не впливає на визначення юрисдикції справи у спорах фізичної особи з майновими вимогами до боржника, справа про банкрутство якого порушена до 19 січня 2013 року, однак на даний час не розглянута.

З огляду на викладене суд першої інстанцій помилково вказав, що цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Тоді як спір має розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки розгляд справи не закінчено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2019 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, направити для продовження розгляду до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді В.Г.Бородійчук

Л.В.Нерушак