УХВАЛА

Іменем України

28 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 484/3131/14-ц

провадження № 61-23237ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_1 , про продовження строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 вернулася до суду з позовом до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_1 , про продовження строку для прийняття спадщини.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 08 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в

с. Череш Старожинецького району Чернігівської області, терміном у два місяці, з моменту набрання рішенням законної сили.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня

2014 року, разом з клопотанням про поновлення строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року в задоволенні клопотання З ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2014 року відмовлено.

Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_1 , про продовження строку для прийняття спадщини.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року, у якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу для продовження апеляційного розгляду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд, виходив із того, що апеляційна скарга на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2014 року подана заявником 07 листопада 2019 року, тобто після спливу більше одного року з дня ухвалення рішення. Заявник був обізнаний про стан відомого йому судового провадження, проте доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили не надав, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», рішення від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком для осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини четвертої, частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду

від 25 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, третя особа - ОСОБА_1 , про продовження строку для прийняття спадщини відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська