Справа № 182/813/19
Провадження № 2/0182/1386/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2019 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рибакової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.1-3), яким просить змінити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , посилаючись на наступні обставини.

15.04.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають двох дітей: повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 28.10.2009 року шлюб між ними розірвано, діти залишились проживати з нею.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2008 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2008 року, до повноліття ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_5 досягла повноліття, тому відповідач припинив сплачувати аліменти на її утримання. Зазначила, що з жовтня 2018 року відповідач припинив сплачувати аліменти на їх сина. Послалась на зміни в законодавстві, що набули чинності 08.07.2017 року і згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначила, що матеріальне становище відповідача покращилось, так як він припинив сплачувати аліменти на утримання доньки, що, на її думку, є підставою для збільшення розміру аліментів на утримання сина. Відповідач працює у ПАТ «Харківський тракторний завод» м. Харкова, отримує стабільний заробіток, матеріально забезпечений тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі, що перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому просить змінити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 року (суддя Тихомиров І.В.) відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 року (суддя Тихомиров І.В.) доручено Чугуївському міському суду Харківської області вручити Рудому Андрію Володимировичу копію позовної заяви та доданих до неї документів та опитати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по зазначеним питанням; доручено витребувати у ОСОБА_2 копію паспорту та копію картки фізичної особи платника податків; провадження по справі зупинено на час виконання судового доручення.

27.06.2019 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на виконання ухвали суду від 27.03.2019 року з Чугуївського міського суду Харківської області суду надійшли матеріали виконаного доручення, заявка відповідача від 13.06.2019 року про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою смс-повідомлення, заява відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом та у режимі відеоконференції, відзив на позовну заяву з додатками.

У відзиві відповідач послався на наступні обставини. Він з позивачем перебував у шлюбі, який розірвано. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2008 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІНФОРМАЦІЯ_3 донька Олена досягла повноліття. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.02.2019 року з нього стягнуто аліменти на користь повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.09.2018 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2021 року. Він справно сплачує аліменти, що підтверджується наданими ним довідками з місця роботи. Зі зміною аліментів на 1/4 частину він не згодний, так як має на утриманні ще двох малолітніх синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та аліментні зобов`язання щодо старшої дочки ОСОБА_5 . Не заперечує сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.40-69). Відповідачем направлено за адресою позивача відзив з додатками (а.с.71,72).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Рибакової В.В. на підставі звільнення з посади судді ОСОБА_8 рішенням Вищої ради правосуддя №1817/0/15-19 від 09.07.2019 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2019 року (суддя В.В. Рибакова) поновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом та у режимі відеоконференції відмовлено (а.с.76,77).

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Ухвалу судді від 04.10.2019 року направлено учасникам справи за місцем реєстрації. До суду повернулись повідомлення з відміткою про вручення позивачу та відповідачу поштового відправлення (а.с.80,81).

Позивач відповідь на відзив не подала.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15.04.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 28.10.2009 (а.с.4,6). Сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,7).

Як вбачається з виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Харкова 09.02.2009 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 25.09.2008 року до повноліття ОСОБА_4 (а.с.7).

Як вбачається з довідки №1 від 12.11.2018 року (а.с.8), позивач проживає разом з сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з виконавчого листа, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 31.05.2019 року, з відповідача на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.09.2018 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2021 року (а.с.44).

Відповідач ОСОБА_2 разом з ОСОБА_9 мають двох малолітніх синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвами про народження Серії НОМЕР_1 та Серії НОМЕР_2 відповідно (а.с.45,46).

З платіжних доручень вбачається, що відповідачем сплачувались аліменти на користь ОСОБА_1 17.09.2018 року за серпень 2018 року, 17.10.2018 року за вересень 2018 року, 16.11.2018 року за жовтень 2018 року, 23.11.2018 року, 20.12.2018 року за жовтень 2018 року, 18.01.2019 року за грудень 2018 року, 19.02.2019 року за січень 2019 року, 19.03.2019 року за лютий 2019 року, 17.04.2019 року за березень 2019 року, 16.05.2019 року за березень 2019 року (а.с.59,61-69).

З платіжних доручень також вбачається переказ грошових коштів від ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.49-58,60).

Згідно довідок ПАТ «Харківський тракторний завод» (а.с.47,48) ОСОБА_2 працює на посаді начальника відділу, його дохід за період січень-грудень 2018 року склав 224957,28 грн., з яких було утримано по виконавчому листу 50727,79 грн., дохід за період 01.01.2019 31.05.2019 року склав 99068,41 грн., з яких було утримано по виконавчому листу 13158,76 грн.

Як вбачається з відзиву на позов та матеріалів справи, ОСОБА_2 має чотирьох дітей: від шлюбу з позивачем повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з ОСОБА_9 він має ще двох малолітніх синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ця обставина має суттєве значення при вирішенні вимог щодо зміни розміру аліментів, так як свідчить про наявність у відповідача інших дітей, яких відповідач також зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття, що свідчить у свою чергу про зміну матеріального становища платника аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно частини другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року в справі №632/580/17, провадження № 61-51сво18, Верховний Суд дійшов висновку, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Також суд звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Враховуючи викладене, беручі до уваги матеріальне положення сторін, обставини справи, наявність у відповідача інших дітей, суд вважає за необхідне у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовити.

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,259,263-265,268,354, п.п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 180-183,184,191,192 СК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про зміну розміру аліментів відмовити.

Судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) компенсувати за рахунок держави.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. В. Рибакова