Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 752/12948/15-ц

провадження № 61-32030св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2017 року у складі Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Кредит Капітал»,

заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Інноваційно-промисловий банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Делкон-Україна», ОСОБА_1 , відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Кредит Капітал» (далі - ТОВ «Інвест Кредит Капітал») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

На обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року № 752/3334/13-ц стягнуто з ТОВ «Делкон-Україна», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за Договором про надання банківської гарантії від 28 грудня 2010 року, укладеним між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» та ТОВ «Делкон-Україна», забезпеченого заставою будівельних матеріалів ТОВ «Делкон-Україна», порукою ОСОБА_1 та порукою ОСОБА_3 , штраф та судовий збір. На виконання рішення суду видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні у ВДВС Голосіївського РУЮ у м.Києві. Постановою Правління Національного банку України від 29 лютого 2012 року № 72 відкликано банківську ліцензію та ініціювано процедуру ліквідації ПАТ «Інноваційно-промисловий банк». На виконання рішення комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльністю банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем від 29 квітня 2015 року № 208 щодо визначення юридичної особи, в управління якої будуть передаватись непродані активи банку, 11 червня 2015 між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», Національним банком України та ТОВ «Інвест Кредит Капітал», укладений Договір № 44-Л про передавання в управління непроданих активів. Згідно договору ТОВ «Інвест Кредит Капітал» як управитель активів ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», має право володіти, користуватися і розпоряджатися активами, відповідно до законодавства України та договору, а також бути правонаступником банку в справах, однією із сторін яких є ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», зокрема, у виконавчих провадженнях. Серед інших активів управителю за актом передано актив, який виник із договору про надання банківської гарантії від 28 грудня 2010 року, укладеним між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» та ТОВ «Делкон-Україна» та забезпеченим заставою будівельних матеріалів ТОВ «Делкон-Україна», порукою ОСОБА_1 та порукою ОСОБА_3 .

Таким чином, ТОВ «Інвест Кредит Капітал» як довірчий власник отриманих в управління активів ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» набув права на стягнення заборгованості ТОВ «Делкон-Україна» в примусовому порядку, для чого необхідним є здійснення заміни ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» як стягувача на ТОВ «Інвест Кредит Капітал».

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив здійснити заміну стягувача за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року №752/3334/13-ц за позовом ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» до ТОВ «Делкон-Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за договором про надання банківської гарантії, а саме: замінити стягувача - ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» на його правонаступника - ТОВ «Інвест Кредит Капітал».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року задоволено частково заяву ТОВ «Інвест Кредит Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з ТОВ «Делкон-Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» заборгованості за договором про надання банківської гарантії. Замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 752/3334/13-ц від 03 жовтня 2014 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» з ТОВ «Делкон-Україна» заборгованості за договором банківської гарантії в розмірі в сумі 99 338 грн, штрафу в розмірі 445 161 грн 93 коп. та судового збору в сумі 3 441 грн, а саме - стягувача ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» на правонаступника - ТОВ «Інвест Кредит Капітал».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з доданих заявником до заяви про заміну сторони виконавчого провадження витягу з пункту 1.3 «Інші активи ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», які передаються в управління іншій юридичній особі за договором від 11 червня 2015 року № 44-Л про передачу в управління непроданих активів та Витягу з акта приймання-передачі активів від 16 червня 2015 року вбачається, що в управління ТОВ «Інвест Кредит Капітал» передано право вимоги до ТОВ «Делкон-Україна» за договором б/н від 28 грудня 2010 року, оціночною вартістю - 27 224 грн 95 коп. Договір № 44-Л із зазначеними витягами свідчать про фактичний перехід від ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» до ТОВ «Інвест Кредит Капітал» права вимоги до ТОВ «Делкон-Україна». За таких обставин, наявні підстави для заміни стягувача - ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» його правонаступником - ТОВ «Інвест Кредит Капітал» у виконавчому провадженні щодо стягнення заборгованості з ТОВ «Делкон-Україна», тому у відповідній частині заява про заміну сторони - стягувача у виконавчому провадженні є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з тим, в управління ТОВ «Інвест Кредит Капітал» передано право вимоги лише до ТОВ «Делкон-Україна», тому щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заява про заміну сторони у виконавчому провадженні є необґрунтованою.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2017 року ухвалу суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Делкон-Україна» про заміну стягувача у виконавчих провадженнях щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виданого 20 листопада 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва виконавчого листа № 752/3334/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» заборгованості за договором банківської гарантії в розмірі в сумі 99 338 грн, штрафу в розмірі 445 161 грн 93 коп. та судового збору в сумі 3 441 грн, з публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Кредит Капітал».

Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виданого 20 листопада 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва виконавчого листа № 752/3334/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» заборгованості за договором банківської гарантії в розмірі в сумі 99 338 грн, штрафу в розмірі 445 161 грн 93 коп. та судового збору в сумі 3 441 грн, з публічного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий банк» на правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Кредит Капітал». В іншій частині ухвалу залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року, стягнуто з ТОВ «Делкон-Україна» заборгованість на підставі договору про надання банківської гарантії від 28 грудня 2010 року як з основного боржника, так і з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як з поручителів. Відповідно до положень статей 553-559 ЦК України порука є одним із видів забезпечення виконання зобов`язань та має похідний характер від основного зобов`язання. На підставі договору №44-Л про передачу в управління непроданих активів від 11 червня 2015 року, укладеного між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» в особі ліквідатора Демедюка О. С. (установник управління), ТОВ «Інвест Кредит Капітал» (Управитель) та Національним банком України, ТОВ «Інвест Кредит Капітал» набуло прав вимоги за договором про надання банківської гарантії від 28 грудня 2010 року, укладеним із ТОВ «Делкон-Україна». Тому, до ТОВ «Інвест Кредит Капітал» перейшло також і право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як до поручителів. Незазначення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у витягу з акта приймання-передачі активів від 16 червня 2015 року не впливає на обсяг прав ТОВ «Інвест Кредит Капітал». У суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви ТОВ «Інвест Кредит Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості за договором про надання банківської гарантії щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що заявником не додано доказів переходу до нього прав вимоги до поручителів.

(2) Позиція «Інвест Кредит Капітал»

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Інвест Кредит Капітал»зазначає, що договори поруки мають додатковий характер до основного зобов`язання, а тому перехід права вимоги за основним зобов`язанням свідчить про відступлення права вимоги й за договорами його забезпечення.

30 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду, а 06 червня 2019 року - судді-доповідачу Штелик С. П.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті З ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної

Інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2014 року, стягнуто з ТОВ «Делкон-Україна», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» заборгованість за договором про надання банківської гарантії в сумі 99 338 грн, штраф в розмірі 445 161 грн 93 коп. та судовий збір в сумі 3 441 грн.

На виконання зазначеного рішення 20 листопада 2013 року Голосіївським районним судом м.К иєва видано три виконавчі листи №752/3334/13-ц щодо ТОВ «Делкон-Україна», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які були пред`явлені ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» для виконання до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві. На час розгляду справи рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року боржниками не виконане.

Постановою Правління Національного банку України № 72 від 29 лютого 2012 року з 02 березня 2012 року відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «Інноваційно-промисловий банк».

Згідно рішення комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем від 29 квітня 2015 року № 208 «Про визначення юридичної особи, якій за договором передаватимуться в управління непродані активи ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», ТОВ «Інвест Кредит Капітал» визначено юридичною особою, якій за договором передаватимуться в управління непродані активи ПАТ «Інноваційно-промисловий банк».

11 червня 2015 року між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» в особі ліквідатора Демедюка О. С. (установник управління), ТОВ «Інвест Кредит Капітал» (Управитель), а також Національним банком України укладено Договір № 44-Л про передачу в управління непроданих активів, відповідно до пункту 1.1. якого установник управління передав в управління управителеві активи, наявні на балансі на дату укладення цього договору, а управитель прийняв в управління активи і зобов`язався вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління за рахунок активів.

Згідно з пунктом 3.1 Договору № 44-Л передача активів від установника управління управителю здійснюється за актом приймання-передавання, у якому зазначаються назва боржника, від активу, його балансова вартість, вартість відповідно до виконавчих документів та за результатами незалежної оцінки, якщо така визначалася, перелік документів, які підтверджують право власності на активи, підставою для стягнення коштів (договори, векселі тощо), що свідчать проведену установником управління претензійно-позовну роботу.

З доданих заявником до заяви про заміну сторони виконавчого провадження витягу з пункту 1.3 «Інші активи ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», які передаються в управління іншій юридичній особі за договором від 11 червня 2015 року № 44-Л про передавання в управління непроданих активів та витягу з акта приймання-передавання активів від 16 червня 2015 року до Договору від 11 червня 2015 року № 44-Л про передавання в управління непроданих активів, вбачається, що відповідно договору № 44-Л, в управління заявника - ТОВ «Інвест Кредит Капітал» передано активи за договором гарантії б/н від 28 грудня 2010 року, оціночною вартістю - 27 224 грн 95 коп.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні), у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За частиною 1 статті 378 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

На підставі договору № 44-Л про передавання в управління непроданих активів від 11 червня 2015 року, укладеного між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» в особі ліквідатора Демедюка О. С. (установник управління), ТОВ «Інвест Кредит Капітал» (Управитель) та Національним банком України, ТОВ «Інвест Кредит Капітал» набуло прав вимоги за договором про надання банківської гарантії від 28 грудня 2010 року, укладеним із ТОВ «Делкон-Україна».

Виконання зобов`язань за договором про надання банківської гарантії від 28 грудня 2010 року забезпечено порукою ОСОБА_1 та ОСОБА_3

За умовами Договору про передавання в управління непроданих активів від 11 червня 2015 року № 44-Л, ТОВ «Інвест Кредит Капітал» має право володіти, користуватися і розпоряджатися активами відповідно до законодавства України та цього Договору (підпункт «а» пункту 2.4).

Відповідно до пункту 13.11 глави 13 розділу VI Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2001 року № 369 у редакції, чинній до 22 вересня 2012 року, управитель відповідно до укладеного тристороннього договору набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку.

За умовами договору управління ТОВ «Інвест Кредит Капітал» має право бути процесуальний правонаступником ПАТ «Імпромбанк» в справах, однією- із сторін (учасників) яких є останній, а також правонаступником у виконавчих провадженнях.

Крім того, відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини другої статті 548 ЦК України недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає і існує лише за умови існування основного, з чого випливає принцип слідування права вимоги, яке випливає з акцесорного зобов`язання, юридичній долі права вимоги за основним зобов`язанням.

Юридична природа забезпечувальних зобов`язань свідчить про неможливість відступлення або переходу за іншою підставою права вимоги за акцесорним зобов`язанням у відриві від основного, а тому перехід до нового кредитора забезпечувальних прав первісного кредитора здійснюється автоматично разом з переходом прав за основним зобов`язанням.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що на підставі договору № 44-Л про передавання в управління непроданих активів від 11 червня 2015 року ТОВ «Інвест Кредит Капітал» у порядку правонаступництва набуло всіх прав за переданими йому активами,включаючи права за договорами забезпечення, тобто права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як до поручителів, у зв`язку з чим заява про заміну сторони у виконавчому провадженні підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими, зводяться до помилкового тлумачення норм матеріального права та не впливають на законність ухвали апеляційного суду.

(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016 року в незміненій при апеляційному розгляді справи частині та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик