Справа № 727/4977/19
Провадження № 2/727/1038/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого судді Волошина С.О.

секретар судових засідань Бринзила А.А.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В позові вказує, що вона перебувала з Відповідачем в шлюбі зареєстрованому 29.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №872. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.04.2019 року шлюб між ними розірвано.

Вказує, що від шлюбу у них з відповідачем є двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час шлюбу ними за спільні кошти було набуто майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , а також автомобіль марки Шкода Фабіа, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Право власності на зазначене вище спільне майно зареєстрована за відповідачем.

Позивач вказує, що вона, Відповідач та діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично вона з дітьми в даній квартирі не проживає, а проживають у квартирі, яка належить на праві власності її батькам.

Всі правовстановлюючі документи на спільне майно у Відповідача.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.11.2018 року, щодо суб`єкта ОСОБА_3 , вбачається, що Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м., згідно договору купівлі-продажу від 31.08.2013 року, серія та номер 12040, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т.

Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири від 31.08.2013 року вона складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 59,30 кв.м., в тому числі житловою площею 43,50кв.м. Вартість квартири згідно договору становить 42 634грн. Відповідно вартість Ѕ частки - 21 317 грн.

Надати документи на рухоме майно (автомобіль) не може, оскільки вони знаходяться у Відповідача.

Щодо орієнтованої вартості автомобіля, позивач вказала, що виходячи з вартості щодо пропозицій на продажу автомобілів такої марки, зокрема: 4500 доларів США + 5150 доларів США + 4800 доларів США = 14550 доларів США:3:2 = 2408 доларів США, що згідно офіційного курсу долара США до гривні відповідає - 65 025 грн.

У відповідності до норм Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України, просить винести рішення, яким: визнати спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., яка складається з трьох кімнат житловою площею 43,5 кв.м. та автомобіль марки Шкода Фабіа реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Поділити спільне майно подружжя визнавши за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., яка складається з трьох кімнат житловою площею 43,5 кв.м. та на Ѕ частину автомобіля марки Шкода Фабіа, реєстраційний номер НОМЕР_1 . За ОСОБА_3 визнати право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., яка складається з трьох кімнат житловою площею 43,5 кв.м. та на Ѕ частину автомобіля марки Шкода Фабіа, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Припинити право спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 травня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.1).

03.06.2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.44).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав викладених в позові.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказавши щоб суд прийняв рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали та письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення повністю, з наведених нижче підстав.

Відповідно до ст.ст. 2, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, 29 червня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №872, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.04.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9).

Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтва про народження (а.с.11-12).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 серпня 2013 року Відповідачем ОСОБА_3 придбано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т. (а.с.13).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.11.2018 року, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить, зокрема, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м., згідно договору купівлі-продажу від 31.08.2013 року, серія та номер 12040, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кривцовою К.Т. (а.с.18-24).

Згідно відповіді Територіального сервісного центру №7341 РСЦ МВС в Чернівецькій області за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано з 22.03.2012 року транспортний засіб марки SKODA FABIA (Шкода Фабіа) 2007 р.в., кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 (а.с.74).

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м. та транспортний засіб марки SKODA FABIA (Шкода Фабіа) 2007 р.в., кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 , придбані подружжям в період перебування в шлюбі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно набуте під час шлюбу.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

В п.23 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17 лютого 2016 року по справі № 6-1500цс/15, при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності.

За таких обставин, враховуючи норми чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини, а також приписи ч.4 ст.263 ЦПК України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду, таким чином квартира АДРЕСА_1 загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м. та транспортний засіб марки SKODA FABIA (Шкода Фабіа) 2007 р.в., кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 , які зареєстровані за ОСОБА_3 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і належить сторонам у рівних частках. Отже, позивач та відповідач є співвласниками вказаної квартири та автомобіля.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

За положеннями ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

Таким чином, позовні вимоги є законними, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, враховуючи, що спірні квартира та автомобіль набуті сторонами за час шлюбу, а тому дане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності на 1/2 ідеальну частку квартири та автомобіля.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір за подачу до суду позову майнового характеру у сумі 863,42 грн.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 60, 61, 63, 65, 68, 69, 70, 71, 72, 163 СК України, ст.ст. 325, 368, 372 ЦК України, ст.ст.3, 4, 11, 12, 13, 19, 27, 33, 34, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м. та транспортний засіб марки SKODA FABIA, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 - є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В порядку поділу спільного майна подружжя: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Шевченківським РВ УДМС України в Чернівецькій області 22.03.2013 року, право власності на Ѕ ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м. та Ѕ ідеальну частку транспортного засобу марки SKODA FABIA, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 02.02.1999 року, право власності на Ѕ ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м. та Ѕ ідеальну частку транспортного засобу марки SKODA FABIA, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 ;

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м., житлова площа 43,5 кв.м. та транспортний засіб марки SKODA FABIA, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_1 та залишити вказане майно у спільній частковій власності.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 02.02.1999 року, на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Шевченківським РВ УДМС України в Чернівецькій області 22.03.2013 року, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 863 (вісімсот шістдесят три) гривні 42 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Чернівців або безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ: С.О. Волошин