Справа № 135/1414/19
Провадження № 2-о/135/48/19
РІШЕННЯ

іменем України

26.11.2019 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючої судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Ладижинська міська рада Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст заяви

29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: встановити факт належності їй правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , а саме свідоцтва №229 про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Ладижинської Ради народних депутатів 20.05.1993 та встановити факт належності їй правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2010, реєстр. №1-1558.

На обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 : Ѕ частина на підставі свідоцтва №229 про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Ладижинської міської Ради народних депутатів 20.05.1993 та Ѕ частини на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2019, реєстр. №1-1558. Вона та її чоловік (російською мовою ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) взяли участь у приватизації квартири АДРЕСА_1 , їх прізвище перевели як " ОСОБА_4 ", що зазначено у рішенні №125 від 19.05.1993 виконавчого комітету Ладижинської міської Ради народних депутатів "Про безоплатну передачу квартири у власність" та у свідоцтві №229 про право власності на житло, виданому виконавчим комітетом Ладижинської Ради народних депутатів 20.05.1993. На підставі цих документів вони стали співвласниками вказаної вище квартири по 1/2 частці. Після смерті чоловіка заявниця отримала належну чоловіку 1/2 частку квартири та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.09.2010, реєст.№1-1558. При отриманні паспорта громадянина України, виданого 13.09.2019 її прізвище було записане як " ОСОБА_5 ", що не збігається із прізвищем, яке зазначено у вказаних вище правовстановлюючих документах на нерухоме майно. При відчуженні вказаної вище квартири, нотаріус повідомила про неможливість оформлення договору дарування, оскільки є розбіжності у її прізвищі, зазначеному у паспорті « ОСОБА_5 » і прізвищі, зазначеному у правовстановлюючих документах на квартиру свідоцтві №229 про право власності на житло, виданому виконавчим комітетом Ладижинської міської ради народних депутатів 20.05.1993 та свідоцтві про право на спадщину за законом від 15.09.2010, реєстр. №1-1558, де прізвище записане як « ОСОБА_4 ».

Встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , а саме свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2010, реєстр. №1-1558 необхідно для оформлення договору дарування в нотаріальній конторі.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила розглянути заяву у її відсутність, вимоги викладені у заяві підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Ладижинської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення вимог заявника та просить розглянути справу за відсутності представника Ладижинської міської ради.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 30.10.2019 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, відкрито провадження та призначено судове засідання на 26.11.2019 (а.с. 19).

У судовому засіданні 26.11.2019 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи Ладижинської міської ради.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом

У справі, що розглядається судом встановлено, що під час приватизації квартири АДРЕСА_1 прізвище заявниці у правовстановлючих документах зазначено « ОСОБА_4 », що стверджується рішенням №125 від 19.05.1993, виданим виконавчим комітетом Ладижинської міської Ради народних депутатів «Про безоплатну передачу квартири у власність» та свідоцтвом №229 про право власності на житло від 20.05.1993 виданого виконавчим комітетом Ладижинської міської Ради народних депутатів.

З копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.09.2010 вбачається, що спадкоємцем є ОСОБА_6 .

З копії витягу про державну реєстрацію прав власником кв. АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .

З копії технічного паспорта виписаного на кв. АДРЕСА_1 від 23.09.2010, вбачається, що він даний на ім`я ОСОБА_6 .

Разом з тим, як вбачається з копії паспорта заявниці, виданого 13.09.2019, документ №003914614, її прізвище правильно записане як " ОСОБА_5 ".

З копії картки платника податків від 09.03.2000 вбачається, що реєстраційний номер платника податків належить ОСОБА_1

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

За правилами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення."

У п. 13 означеної постанови Пленум ВС України роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених доказів переконує суд, що ОСОБА_1 на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту належності їй свідоцтва №229 про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Ладижинської міської ради народних депутатів 20.05.1993 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2010, реєстр. №1-1558, у яких її прізвище записане як « ОСОБА_4 », встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, від його встановлення залежить реалізація її права на вчинення правочину і іншого порядку його встановлення немає.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Ушаков та Ушакова проти України" від 18.06.2015 (остаточне 18.09.2015), в пункті 78 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…".

Керуючись ст.ст.7, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 316 ЦПК України, на підставі ст. 293, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Ладижинська міська рада Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтва №229 про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Ладижинської Ради народних депутатів 20.05.1993 на прізвище " ОСОБА_4 ".

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2010, реєстр. №1-1558, видане на прізвище " ОСОБА_4 ".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Суддя