Справа № 529/621/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Гвоздика А. Є. у приміщенні Диканського районного суду в смт. Диканька, розглянувши без проведення судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідач на підставі Договору позики №42279 від 28.05.2016 року отримав у позивача кредит в сумі 1001 грн., строком дії такого Договору 15 днів, зі сплатою 1,9 %від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою та 1/9 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного п. 1.2 цього Договору.

Вказуючи на те, що ОСОБА_1 не виконує своїх договірних зобов`язань в частині повернення коштів, внаслідок чого станом на 10.06.2019 року виникла заборгованість на суму 42 891 грн. 82 коп., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача вказаної заборгованості та судових витрат по справі.

Оскільки ціна позову по вказаній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вказаний спір не підпадає під положення ч. 4 ст. 247 ЦПК України у якій передбаченні спори які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження, дана справа є малозначною, а тому відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України вона була розглянута без повідомлення сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_1 , в порядку ст. 178 ЦПК України подав відзив на позов у якому вказав, що позов не визнає, оскільки ТОВ "ВЕЛЛФІН" додано до позову копію довіреності, якою вказане товариство уповноважує адвоката Васильєву Т.С. на здійснення представництва, а строк дії такої довіреності до 01.07.2019 року. Тобто, на день розгляду справи строк дії такої довіреності закінчився, а отже вказана особа не має права здійснювати представництво цього Товариства.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_1 пояснив, що з 15.04.2016 року по 15.04.2019 року він проходив військову службу у збройних силах України по контракту і приймав участь в бойових діях в зоні Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Після чого, 15.04.2019 року звільнений в запас.

На думку відповідача ОСОБА_1 позивач вважає, що всі нараховані відсотки, які вказані в позові, нараховані з грубим порушенням вимог п.15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військово службовців та членів їх сімей".

З огляду на вказане вище, відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає повністю та просить суд відмовити у їх задоволенні повністю.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН"/далі - позивач/ своїм правом на надання відповіді на відзив не скористалось.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.

В той же час, ст. 634 ЦК України передбачено можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

28 травня 2016 року сторонами укладено договір позики № 42279 в електронній формі.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору позики, укладеного між позивачем та відповідачем, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1001 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Пунктом 1.3 Договору позики встановлено, що позика надається строком на 15 днів.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору позики на картковий рахунок позивача була перерахована сума позики в розмірі 1001 грн., що підтверджується повідомленням від 30.05.2019 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайєр здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18.05.2019 року.

Згідно п.1.5 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов:

-1,9% від суми позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою;

-1,9 % від суми позики, щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п. 1.2 цього Договору;

-3,8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконав, в частині повернення коштів та відсотків за користування такими, внаслідок чого утворилась заборгованість і станом на 10 червня 2019 року її загальна сума становить 42 891 грн. 82 коп. та зокрема складається з заборгованості за основною сумою позики в сумі 1 001 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками в сумі 21 103 грн. 05 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 20 787 грн. 77 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 444/9510/12 від 28.03.2018 року.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що зобов`язання припиняється із підстав, передбачених договором або законом.

Окрім цього, як судом встановлено та вбачається з належно завіреного контракту про проходження громадянами України військових служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу, 15.04.2016 року ОСОБА_1 -відповідач по справі, почав проходити військову службу у збройних силах України, та був відряджений для проходження такої в зону проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. 15.04.2019 року, відповідача Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 виключено зі списків особового складу відповідної військової частини та направлено для зарахування на військовий облік до Диканського районного військомісаріату Полтавської області.

Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

В той же час, ч. 1 ст. 3 цього Закону визначає коло осіб, які підпадають під його дію, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про оборону України" особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих процентах, після закінчення строку дії договору є безпідставною.

В той же час, ОСОБА_1 - відповідач по справі, з 15.04.2019 року по 15.04.2019 року перебував на службі в збройних силах України і приймав участь в бойових діях в зоні АТО, а отже, згідно з ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" звільнений від нарахування та сплати штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом. Тому, вимоги в частині стягнення з останнього відсотків передбачених п. 1.5 Договору позики: 1,9 % від сумими позики, але не менше ніж 30,00 грн. за перший день користування позикою та 1,9 % від суми позики, щоденно за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п. 1.2 цього Договору задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 , щодо подання вказаного позову особою, яка на має повноважень для подачі такого, оскільки цивільний позов подано до суду 14.06.2019 року, а строк дії довіреності № 01 до 01.07.2019 року.

Дослідивши та оцінивши обставини справи, надані сторонами докази у їх сукупності, виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи те, що хоча відповідач і звільнений від сплати нарахованих йому відсотків за користування кредитом, а самим позивачем безпідставно нараховано йому заборгованість за відсотками після закінчення строку дії Договору, однак відповідачем ОСОБА_1 дійсно не виконувались взяті зобов`язання в частині повернення коштів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою позики в сумі 1 001 грн. та судових витрат по справі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 631, 634, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", вул. Героїв Севастополя, 48, м. Київ, Код , до ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, задоволити частково.

Стягти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" Код , за Договором позики № 42279 від 28.05.2016 року, заборгованість за основним боргом в сумі 1 001 /одна тисяча одна/ грн. 00 коп.

Стягти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" Код , судові витрати в сумі 1 921 /одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/ грн. 00 коп..

В задоволенні іншої частини позовних вимог позивача відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий: