Справа № 709/1249/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права в порядку спадкування за законом на завершення приватизації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права в порядку спадкування за законом на завершення приватизації земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . За життя рішенням Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_3 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Позивач прийняла спадщину ОСОБА_3 та частково оформила право власності в порядку спадкування за законом, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки державний акт не видавався. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, та розглянути справу за її відсутності.

У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідач надіслав лист, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 26). Третя особа подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 27).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 13 жовтня 2018 року серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Позивач є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження від 13 жовтня 2018 року серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 17 жовтня 1971 року серії НОМЕР_3 , позивач після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище " ОСОБА_1 " на шлюбне прізвище " ОСОБА_1 " (а.с. 8).

Відповідно до рішення № 45 від 18 грудня 1996 року ОСОБА_3 передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,48 га

(а.с. 6).

Згідно з довідкою Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 27 червня 2019 року № 576 позивач вступила у фактичне володіння і управління спадковим майном своєї померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , шляхом отримання у власність впродовж шести місяців з дня її смерті речей домашнього вжитку (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема, право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки.

Згідно зі змістом листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від

11 липня 2019 року (вих. № 1019/01-24) (а.с. 22-24), що надійшов у відповідь на запит суду

(а.с. 14), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та їй видано свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦКУ РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на неї відсутній.

Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем та третьою особою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем та третьою особою, а також на те, що ОСОБА_3 при житті не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0, 48 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що на підставі рішення Хрестителівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 18 грудня 1996 року № 45 була передана у приватну власність ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай