Справа № 522/5254/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участі секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , який мешкає а адресою: АДРЕСА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що 102/1000 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках. 18.10.2018 року рішенням Приморського районного суду м.Одеси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. 11.03.2019 року КП «ЖКС «Фонтанський» видало довідку (витяг з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію), згідно якої встановлено, що в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відповідно до акту від 25.03.2019 року з вересня 2017 року по теперішній час ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає. У вказану квартиру відповідач не з`являється, предметів особистого вжитку та майна відповідача в квартирі також не має. Крім того відповідач не сплачує витрати за комунальні послуги.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 09.04.2019 року було відкрито провадження по вказаному позову та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої справу просить розглянути за його відсутністю, позов підтримує.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, згідно яких позов підтримують та справу просять розглянути за їх відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, судові повістки поверталися на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній».

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.08.1996 року 102/1000 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках. Право власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 21.04.1997 року (а.с. 15 - 16).

Згідно заочного рішення суду від 18.10.2018 року по справі № 522/10539/18, яке набрало законної сили 19.11.2018 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.06.2009 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 244 та видано свідоцтво серії НОМЕР_5 (а.с. 17 -18).

З довідки (витягу з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 11.03.2019 р. вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_3 - відповідальна, ОСОБА_1 - син, ОСОБА_2 - невістка, ОСОБА_5 - онука та ОСОБА_6 - онука (а.с. 23).

Як вбачається з акту від 25.03.2019 року, складеного мешканцями будинку № АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підписи яких засвідчено начальником дільниці № 11 КП «ЖКС «Фонтанський», ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 03.09.2017 року фактично не проживає (а.с. 72).

Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку відповідачем.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 15, 16, 316, 37, 318, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 267, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Л.С. Єршова