ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7418/19 Справа № 190/928/19 Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання повернути автомобіль, вилучений як речовий доказ у кримінальному проваджені, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2019 року до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання повернути автомобіль, вилучений як речовий доказ у кримінальному проваджені.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання повернути автомобіль, вилучений як речовий доказ у кримінальному проваджені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за його позовом до Бориспільського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання повернути автомобіль, вилучений як речовий доказ у кримінальному проваджені скасувати, позовну заяву направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року до суду апеляційної інстанції не надходило.

Вивчивши матеріали справи судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу районного суду - скасувати.

Відмовляючи у відкриті провадження у справі, суд першої інстанцій дійшов до висновку, що вимоги позивача стосовно повернення автомобіля, який визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, що відповідає правовій позиції ВП Верховного Суду у справі № 803/980/17 від 5 грудня 2018 року, аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі № 751/1921/17 від 12 вересня 2018 року.

З таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до Бориспільського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання повернути автомобіль, вилучений як речовий доказ у кримінальному проваджені.

Згідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відмомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, тобто з реабілітуючої підстави.

Порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних ровадженнях передбачені Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінного та іншого майна органами дізнання, досудового адства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністраці України від 27.08.2010 року №51/401/649/471/23/125.

Згідно із п. 62 вищевказаної Інструкції, особам, щодо яких провадження у справах закрито за реабілітуючими підставами на стадії досудового розслідування, повернення вилученого у них майна і цінностей проводиться у порядку, передбаченому Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженим наказами Міністерства юстиції України № 6/5, Генеральної прокуратури України № 3, Міністерства фінансів України № 41 від 04.03.1996 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 р. за N 106/1131).

Пунктом 7 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури, Міністерства фінансів України No 6/5/3/41 від 04.03.1996 року, передбачено, що, відповідно до ст. 3 Закону ( 266/94-ВР ) відшкодуванню громадяниові підлягають:

2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт;

Пунктом 14 Положення передбачено, що відповідно до частини 2 ст.4 Закону( 266/94-ВР ) майно, зазначене в п.2 ст.3 Закону (конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення.

Пересилка або доставка майна провадиться також за рахунок цих органів.

У разі, коли повернення майна в натурі неможливе, за рахунок підприємств, установ, організацій, яким воно було передано безоплатно, відшкодовується його вартість.

Постанова органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури може бути оскаржена громадянином відповідному прокуророві.

Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження № 0000627 було закрито 12.09.2018 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача і просив повернути йому вилучений автомобіль, однак відповіді на заяву у місячний термін він не отримав, це дає йому підстави для звернення із позовом позовом у відповідності до п.26 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", спір вирішується в судовому порядку за правилами цивільного судочинства, так як спір пов`язаний із правовідносинами що виникають з деліктних зобов`язань.

Отже, даний спір про зобов`язання повернути автомобіль, вилучений як речовий доказ у кримінальному проваджені піддягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича