Провадження № 22-ц/4808/1629/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І.А.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Пастернак І.А., ухвалене 06 листопада 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 11 листопада 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 17.06.2006 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народилось двоє дітей - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, шлюбних відносин не підтримують, однією сім`єю не проживають. Діти перебувають на її повному утриманні. Натомість, батько з липня 2018 року ніякої участі в цьому не приймає. Доньки навчаються в школі, в подальшому будуть відвідувати навчальні курси, вона за власні кошти оздоровила їх на морі, на що необхідні значні фінансові затрати. Оскільки вона в зв`язку із незначним доходом самостійно не може повноцінно забезпечити дітей, а відповідач не має інших утриманців, є працездатним, з нього не проводиться стягнень за виконавчими документами, то він спроможний нести матеріальні витрати для забезпечення належного рівня їх життя. З цих підстав просила стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000,00 грн щомісячно на кожну дитину.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06.11.2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1 200,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 11.10.2019 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з обов`язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому враховано прожитковий мінімум на дітей відповідного віку та те, що відповідач є працездатною особою та спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі для забезпечення належного рівня життя доньок сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Визначаючи в позовній заяві суму аліментів по 3 000,00 грн на кожну дитину вона враховувала їх потреби у житлі, оплаті комунальних послуг, повноцінному харчуванні, забезпеченні товарами першої необхідності, одягом, взуттям, відвідуванням навчальних закладів тощо. Крім того, молодша донька відвідує платні курси англійської мови. Також звертає увагу суду, що цьогоріч самостійно оздоровила дітей на морі. Проте, утримання дітей потребує значних коштів і вона самостійно не здатна в повній мірі їх нести, оскільки її доходи є незначними. Посилання відповідача на утримання батьків вважає недоведеним. Так, батько як інвалід першої групи отримує пенсію, а мати отримує пенсію та працює вчителем в школі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 покликається на законність та обґрунтованість рішення суду. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування.

Він не заперечує свого обов`язку утримувати неповнолітніх дочок, проте, враховуючи матеріальний стан, сума аліментів по 3000,00 грн на кожну дитину є для нього непосильною. Щомісячна заробітна плата становить 4 235,22 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Форвард-СВ». А отже, він спроможний сплачувати аліменти в мінімальному гарантованому розмірі на одну дитину не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На його думку, судом правильно також враховано обов`язок обох батьків в рівній мірі утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Також він в добровільному порядку по мірі можливості надає допомогу дітям.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

Судом правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17.06.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дочка ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка ОСОБА_4 (а.с. 5-6, 12-13). На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 10 жовтня 2019 року шлюб між ними розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з матір`ю.

Той факт, що доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, не заперечується сторонами та підтверджується довідкою №02-02/12803 від 25.09.2019 року КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» (а.с.8). Діти відвідують Івано-Франківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №22, є ученицями другого та шостого класів відповідно (а.с. 9).

Згідно із частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 СК України).

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

При визначенні судом розміру аліментів цих вимог закону в повній мірі не враховано. Тому, на думку колегії суддів, сума аліментів по 1200,00 грн на дитину щомісячно є недостатньою для повноцінного матеріального забезпечення та виховання дітей сторін.

При цьому суд виходить з наступного.

В матеріалах справи на час розгляду справи були відсутні будь-які докази про надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання дочок в добровільному порядку. Натомість, долучені ним до відзиву на апеляційну скаргу копії квитанції від 09.11.2019 року та від 10.12.2019 року свідчать про здійснення грошових переказів на ім`я позивача в розмірі по 2 200,00 грн вже після ухвалення рішення суду (а.с. 60-61).

Згідно із довідкою домовласника від 29.10.2019 року (а.с. 35) відповідач проживає в м.Івано-Франківську з батьком ОСОБА_5 та матір`ю ОСОБА_6 . Разом з тим, докази, що останні перебувають на його утриманні в матеріалах справи відсутні. Так, довідка № 8066 від 29.10.2019 року Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про призначення йому компенсаційної виплати по догляду за батьком, інвалідом І групи, вказаного не підтверджує, оскільки така допомога надавалась йому до 18.02.2019 року (а.с. 32-34).

Встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді торговельного представника, за період з 01.04 по 30.09.2019 року його дохід становив 25 224,66 грн, а місячна заробітна плата 4 235,22 грн (а.с. 28).

ОСОБА_1 працює у КНП «Центральна міська клінічна лікарня Івано-Франківської міської ради» на посаді лікаря-анестезіолога, що підтверджується довідкою підприємства від 26.09.2019 року (а.с. 7).

При визначенні розміру аліментів в сумі по 1 200,00 грн суд виходив з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, враховуючи їх матеріальне становище.

Разом з тим, визначаючи аліменти фактично в мінімальному розмірі, суд не врахував, що у ОСОБА_2 відсутні виключні обставини, які б свідчили про те, що він спроможний надавати допомогу дітям лише на мінімальному рівні, тобто в розмірі половини прожиткового мінімуму.

Аналогічно не надано відповідачем інформації про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та зайняття певними видами діяльності.

Разом з тим, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є визначальним незалежно від офіційного розміру заробітної плати.

Вказані обставини підлягають врахуванню при визначенні аліментів в силу статті 182 СК України.

З огляду на зазначене вище, при доведенні обставин, на які посилається апелянт, зокрема, що визначений судом розмір аліментів не забезпечуватиме покриття найнеобхідніших життєвих потреб дітей та беручи до уваги, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів; а відповідач є працездатним, фізично здоровим, апеляційний суд дійшов висновку про збільшення визначеного судом розміру аліментів до 1700 грн на кожну дитину щомісячно.

На думку суду, аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей, що не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Такий розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, зазначений розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати.

А отже, рішення суду в частині визначення розміру аліментів слід змінити, збільшивши розмір аліментів на утримання неповнолітніх доньок сторін до 1700,00 грн на кожну щомісячно.

Враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на представлені сторонами докази, не встановлено підстав для стягнення аліментів в розмірі по 3 000,00 грн, про що заявляла позивач.

Посилання на здійснені нею витрати на літнє оздоровлення дітей та відвідування молодшою дочкою курсів іноземної мови суд відхиляє, оскільки вказані витрати, за умови їх доведеності, відносяться до додаткових витрат на дитину, що не є предметом вказаного спору.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, як позивач у справах про стягнення аліментів, тому за правилами статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи в апеляційному суді в розмірі 1 152,60 грн належить стягнути з відповідача на користь держави.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа віднесена законом до малозначних, рішення в ній не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 листопада 2019 року в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню, змінити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1700,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави в спеціальний фонд Державного бюджету України судові витрати в розмірі 1152,60 грн, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 28 грудня 2019 року