Єдиний унікальний номер 264/2312/19
Номер провадження 22-ц/804/1996/19
Головуючий у 1-й інстанції Матвєєва Ю.О.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Мироненко І.П., Попової С.А.

за участю секретаря Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заяви

05 квітня 2019 року заявниця ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , просила встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 з покладанням на нього строком на 6 місяців обов`язків : 1) заборонити перебування у місці спільного проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонити наближатись на відстань ближче 100 метрів до місця проживання/перебування, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ; 3) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її в будь-який спосіб, спілкуватися з нею; 4) заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Заява вмотивована тим, що з 2010 року вона перебуває з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, наразі триває процес розлучення. З березня 2018 року подружні стосунки припинені, проте вони продовжують мешкати за однією адресою. ОСОБА_3 постійно їй погрожує та застосовує фізичне насильство, внаслідок чого вона перебуває в стані постійного стресу. ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАПП (вчинення насильства в сім`ї). В січні 2019 року заподіяв їй легкі тілесні ушкодження, що стало приводом для звернення в поліцію і внесення відомостей до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України. З огляду на зазначене вважає, що ОСОБА_3 створює загрозу для її життя.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та підстави відмови

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що факт психологічного, економічного та фізичного насильства щодо заявника з боку заінтересованої особи є недоведеним, та на підтвердження цього факту заявником належних та допустимих доказів суду не надано. Разом із тим, судом встановлено, що між заявником та заінтересованою особою існує конфлікт та відсутність бажання знайти компроміс та домовитися з певних сімейних питань. Маючи малолітніх дітей, які постійно проживають із заявником, вона ніяк не посилається на те яким чином такі конфлікти впливають на їх життя та виховання, а мотивує вимоги тільки побоюванням за свою небезпеку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з даним рішенням представник заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, щодо бажання ОСОБА_3 зберегти сім`ю. Висновки щодо намагання ОСОБА_3 спілкуватися з дружиною, яка не бажає іти на контакт і вважає його спроби налагодити стосунки, як прояв насильства в сім`ї - спростовується постановами про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності від 13.03.2019 року та 21.06.2019 року, у яких суд чітко визначив доведеним вчинення насильства у сім`ї. Всі конфлікти відбувалися у присутності малолітніх дітей. При появі батька у стані алкогольного сп`яніння діти перебували у стані напруження та небезпеки. Чітко визначити подальшу поведінку ОСОБА_3 та наслідки дій по відношенню до ОСОБА_2 і дітей дуже складно, оскільки у його біографії мав місце випадок заподіяння фізичній особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, що потягло за собою смерть потерпілого, вказане підтверджено вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя. Висновки суду, що факти притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності мали місце після звернення заявниці до суду з позовом про розірвання шлюбу спростовуються, тим, що заявник звернулася до суду із позовом 25.02.2019 року, а факти насильства в сім`ї мали місце: 22.01.2019 року, 22.02.2019 року, 03.03.2019 року, 04.03.2019 року, 04.04.2019 року. В якості підстави для відмови в задоволенні заяви, суд зазначив, що заявник не посилалася яким чином конфлікти впливають на життя та виховання дітей, проте це і так зрозуміло, оскільки вони відбувалися в присутності дітей. З 21.03.2019 року по теперішній час ОСОБА_2 постійно проживає не за місцем реєстрації, а у «шелторі» (центр по підтримці дітей і родин), де стан дітей значно покращився.

Позиція апеляційного суду

Заявник ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, заінтересовану особи та їх представників, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено неповно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заяви не знайшли свого підтвердження. Колегія суддів апеляційної інстанції не може з цим погодитися.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 14 грудня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим 14 грудня 2010 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.

Від шлюбу мають малолітніх дітей - дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи, а саме з копії постанови Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 170 грн. за скоєння домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 , які мали місце 22.01.2019 року о 18.30, 22.02.2019 року о 17.30, 03.03.2019 року о 15.00, 04.03.2019 року о 08.30.(а.с.48)

Мали місце і інші випадки психологічного та фізичного насильства відносно заявника, а саме 25.11.2018 року, ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння о 22-30, в ході сварки зі своєю дружиною, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, штовхав та погрожував фізичною розправою. Про вказані дії складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 25.11.2018 року, проте провадження по вказаній справі закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.(а.с.47)

З висновку експерта №68 вбачається, що 18 січня 2019 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 , в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з останньою, наніс їй один удар милицею в область голови, чим заподіяв тілесні ушкодження та фізичний біль. Зазначений факт 20.01.2019 року внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000137, за заявою ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_3 розпочато кримінальне провадження за ст.125 ч.1 КК України(а.с.9,10)

Між тим, відповідно до постанови слідчого від 17 квітня 2019 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Постанова мотивована тим, що від ОСОБА_2 надійшла заява про закриття кримінального провадження стосовно її чоловіка ОСОБА_3 .

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 21 червня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Статею 16 зазначеного Закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

Висновки колегії апеляційного суду

З наданих заявником доказів доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, оскільки навіть після внесення 20.01.2019 року до ЄРДР факту про досудове розслідування за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_3 не зробив висновків та продовжив коїти насильство відносно своєї дружини. Вказані обставини підтверджені постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 13.03.2019 року в якій зазначено, що ОСОБА_3 чинив психологічне насильство відносно своєї дружини 22.01.2019 року, 22.02.2019 року, 03.03.2019 року, 04.03.2019 року. Свою провину у скоєному ОСОБА_3 визнав та щиро каявся. Крім того до суду апеляційної інстанції заявник надала копію постанови Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 21.06.2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП внаслідок скоєння ним умисних дій психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні на адресу заявника нецензурної лайки, побитті та намаганні відібрати дітей.(а.с.83)

З наведеного вбачається, що ризики застосування фізичного та психологічного насильства з боку заінтересованої особи, навіть після розірвання шлюбу, не припиняються.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що заявник та заінтересована особа проживали у квартирі АДРЕСА_1 , яка не є їх власністю. На теперішній час, згідно довідки заступника директора-начальника відділу від 23.07.2019 року, заявник перебуває у спеціалізованому формуванні Лівобережного районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради «Центр соціально-психологічної допомоги особам, які постраждали від насильства або жорстокого поводження» з 21.03.2019 року по теперішній час.(а.с.96) Заінтересована особа пояснив, що він проживає у своєї тітки в квартирі АДРЕСА_3 .

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_2 надала належні та допустимі докази, які досліджені судом у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

Побоювання ОСОБА_2 щодо вірогідності настання тяжких або особливо тяжких наслідків внаслідок поведінки ОСОБА_3 не можна вважати надуманими, оскільки їй відомо про факт притягнення останнього до кримінальної відповідальності та засудження за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Покарання було призначене за нанесення тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, які стали причиною смерті потерпілого. Вказаний факт підтверджено вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 27.08.20004 року, залишеного без змін ухвалою від 10 грудня 2004 року колегією суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області та ухвалою від 06.10.2005 року Верховного Суду України.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив факт із своєї біографії, що він притягався до кримінальної відповідальності та був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Покарання відбував менше п`яти років та указом Президента від 25.11.2009 року був помилуваний за сумлінну поведінку.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішити питання про дотримання прав та інтересів учасників судового процесу.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_3 з метою збереження сім`ї, намагався спілкуватись з дружиною, а вона в свою чергу не бажала іти на контакт і вважала його спроби налагодити стосунки, як прояв насильства в сім`ї.

Не погоджуючись з вказаним висновком колегія суддів вважає, що видача обмежувального припису потрібна саме з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві.

Не заслуговують на увагу висновки суду першої інстанції, що заявник не довела в суді вчинення відносно неї домашнього насильства та настання негативних наслідків його вчинення, оскільки такі висновки спростовані зібраними у справі доказами, які не були досліджені судом першої інстанції належним чином.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.(ч.2) Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. (ч.4)

З огляду на вказане колегія суддів дійшла висновків про задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 строком на 6 місяців, поклавши на нього наступні обов`язки:

- заборонити перебування у місці спільного проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатися на відстань ближче 100м до місця проживання/перебування, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її в будь-який спосіб, спілкуватися з нею;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Застосування вище перелічених заходів необхідно для того, щоб забезпечити нормальні умови для існування заявника та малолітніх дітей, оскільки заінтересована особа застосовує психологічне та фізичне насильство відносно заявника, не тільки за місцем спільного проживання, а й на роботі, намагаючись вчинити вказані дії у відсутності свідків, з метою ускладнення доведення вчиненого.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що видача обмежувального припису надасть можливість родині емоційно заспокоїтися та вирішити питання спільного проживання остаточно.

Відповідно до ст.350-8 ЦПК України копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що проблема домашнього насильства, може мати різні форми, починаючи з фізичного насильства і завершуючи психологічним насильством чи словесними образами, яка незавжди лежить на поверхні, оскільки часто постає в контексті особистих стосунків або закритих систем, до того ж від такого насильства страждають не тільки жінки, а й діти, які дуже часто прямо чи опосередковано теж стають жертвами таких подій(справа Опуз проти Туреччини)

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції, яке постановлено з порушенням вимог чинного законодавства повинно бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції , не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на вказане з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 576,30грн.

Повний текст постанови виготовлено 28 серпня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Вимоги ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 у вигляді обмеження, яким заборонити строком на 6 (шість) місяців:

- перебування у місці спільного проживання з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на відстань ближче 100м до місця проживання/перебування, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 ;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її в будь-який спосіб, спілкуватися з нею;

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 576,30грн..

Рішення у вказаній цивільній справі направити до Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП у Донецькій області для взяття ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді І.П.Мироненко

С.А.Попова