Справа № 502/1438/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області
у складі:
головуючого судді Масленикова О.А.
за участю:
секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
відповідача ОСОБА_1
представника відповідачів Строкової А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом
Кредитної спілки «Істок»
до
ОСОБА_2 , ОСОБА_1
про
стягнення заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом
ОСОБА_1
до
Кредитної спілки «Істок»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:
ОСОБА_2
про
визнання поруки припиненою та визнання недійсним положень договору поруки,
а також зустрічним позовом
ОСОБА_2
до
Кредитної спілки «Істок»
про
визнання кредитного договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивач, кредитна спілка «Істок» звернулась 15.08.2018 р. до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник позивача зазначив, що 12 лютого 2016 року до кредитної спілки «Істок», звернувся ОСОБА_2 із заявою на вступ до Кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом ОСОБА_2 в члени кредитної спілки «Істок». У той же день - 12 лютого 2016 року ОСОБА_2 сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок. Таким чином, ОСОБА_2 набув членства у кредитній спілці «Істок». 19 травня 2017 року ОСОБА_2 подав до Позивача заяву на отримання кредиту. 19 травня 2017 року кредитний комітет Позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки ОСОБА_2 19 травня 2017 року Позивач та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № КД-4889. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Позичальник отримав кредит у сумі 40 000 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 18 календарних місяців до 26 листопада 2018 року. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,001% річних. Відповідно до п.2.7. Кредитного договору, плата за надання кредиту становить 43,999 % щорічно. Позивач належним чином виконав зобов`язання передбачені умовами Договору, що підтверджується видачею Позичальнику кредиту відповідно до умов Договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за вказаним Договором, 19 травня 2017 року Кредитна спілка «ІСТОК» уклала з ОСОБА_1 Договір поруки № КД - 4889 ДП1. У зв`язку з порушенням умов Кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з ОСОБА_3 , на виконання заходів досудового врегулювання спору, 27.09.2017 року ОСОБА_2 на адресу реєстрації було направлено лист попередження, який ним отримано, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 27.09.2017 року, ОСОБА_1 на адресу реєстрації було направлено лист - попередження про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по кредитному Договору. Лист ОСОБА_1 отримано, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Проте вказані звернення були залишено без відповіді та борг по сьогоднішній день відповідачами не погашено. Вищевикладене свідчить про невиконання Боржниками умов кредитного договору, тобто про порушення зобов`язань встановлених умовами кредитного договору та договору поруки. 27.07.2017 року Позивачем і ОСОБА_2 внесено зміни в Кредитний договір шляхом укладення додаткового договору № 1 до Кредитного договору, згідно якого плата становить 175,9 % щорічно, та який є невід`ємною частиною Кредитного договору. Отримавши кредитні кошти, відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 17612,56 гривень заборгованість за основною сумою кредиту; - 56624,36 гривень заборгованість за платою; - 0,48 гривень заборгованості по відсотках; - 7126,79 гривень інфляційних нарахувань; - 2257,63 гривень 3 % відсотки річних, згідно ст. 625 ЦК України, - всього 83621, 82 гривень заборгованості, яку представник позивача просив суд стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/1438/18 від 07.11.2018 р. позов кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь кредитної спілки «Істок» суму боргу по поверненню кредитної заборгованості станом на 31.07.2018 року у розмірі 83621,82 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь кредитної спілки «Істок» - 1 762 гривень судових витрат.
18.01.2019 р. ОСОБА_1 надав заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначив, що він, не з`явився у судове засідання, на якому було ухвалено спірне судове рішення та не повідомив про причини своєї неявки відносно цього засідання, виходячи з того, що він не був належним чином повідомлений про календарну дату проведення вказаного судового засідання. Жодного поштового повідомлення, судові повістки, йому не надходило та відповідно він не отримував їх за адресою своєї реєстрації та постійного проживання: АДРЕСА_1 , яка була відома суду з позовної заяви. У матеріалах справи відсутні повідомлення про вручення листа (листів), повідомлень суду особисто йому, ОСОБА_1 , відповідачу по справі. Оскільки судова повістка не надходила і особисто йому не вручена, тому він, ОСОБА_4 , не з`явився на судове засідання та не повідомив суд про причину своєї неявки. Неповідомлення відповідача, у встановленому законом порядку, щодо розгляду справи позбавило його прав учасника справи, зокрема, подавати докази, подавати клопотання та заяви, надавати пояснення суду, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами, які мають істотне значення для вирішення справи. А також призвело до ухвалення неправильного заочного рішення судом. Про винесене судового рішення, щодо стягнення з нього, ОСОБА_1 грошових коштів, він взнав з телефонної розмови з начальником відділення КС «Істок» ОСОБА_5 , який 30.12.2018 р. подзвонив йому й власне повідомив про згадане вище судове рішення. 02.01.2019 р. одразу після новорічних свят, він звернувся до юриста, який за його прізвищем у Єдиному Державному реєстрові судових рішень знайшов заочне рішення Кілійського райсуду від 7 листопада 2018 р., за яким з нього та ОСОБА_2 стягуються солідарно грошові кошти на користь КС «Істок». Дане заочне судове рішення поштою йому не надходило, тому ним й не отримано. Протягом двадцяти днів з дня, коли він взнав про існування рішення Кілійського районного суду по справі №502/1438/18 від 07.11.2018 р., з Єдиного Державного реєстру судових рішень, подає суду дану заяву про перегляд згаданого заочного рішення суду. Що стосується заперечення проти позовних вимог Позивача та докази, якими воно ґрунтується, слід зазначити наступне. Між ОСОБА_2 , військовослужбовцем збройних сил України (ЗСУ), служить нині у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_2 та КС «Істок» 19.05.2017 р. підписаний кредитний договір № КД-4889 за яким Кредитор надає Позичальнику, ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 40 000 гривень. Він, ОСОБА_1 , який виступив поручителем за договором поруки № КД-4889 ДПІ від 19.05.2017 р., щодо договору кредиту № КД-4889 від 19.05.2017 р. між КС «Істок» та ОСОБА_2 . До договору кредиту та поруки, які зазначені вище, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на вимогу Кредитора КС «Істок», як підтвердження місця своєї роботи, зайнятості, надали копії Військових квитків, копії контрактів військовослужбовців, у заявці ОСОБА_2 на отримання 40 000 гривень кредитних коштів у КС «Істок» (яку до матеріалів справи надав Позивач) чітко вказане місце роботи Позичальника, це - військова частина № НОМЕР_2 , та вказане прізвище безпосереднього начальника командира, капітан-лейтенант, командир роти, ОСОБА_6 . Тобто, кредиторові, КС «Істок» достеменно було відомо про те, що ним укладається вище зазначені кредитний договір та договір поруки з Військовослужбовцями. Документи, які підтверджують статус військовослужбовців відповідачами по справі кредитору були надані, як вже згадувалось ним у даній заяві, й у заявці про отримання ОСОБА_2 кредитних коштів у КС «Істок» цей статус також підтверджений. Знаючи про те, що Позичальник та Поручитель військовослужбовці й отримують кредитні кошти в особливий період, КС «Істок», бажаючи отримати зиск з даної оборудки, вдається до хитрощів, які взагалі мають ознаки шахрайства, так у п.2.5 договору кредиту № КД - 4889 від 19 травня 2019р., який, до речі, прочитати дуже важко, адже написаний він шрифтом значно менше 12 кегль, у п.2.5 зазначеного кредитного договору відсотки по кредитам становлять 0,001 % річних, а відповідно до п.2.7. зазначеного договору, плата за кредит становить 43,999 % . Тобто, реальна річна процентна ставка становить 44% річних, які сплачує позичальник за користування кредитом. У п 2. 9. кредитор КС «Істок» пише вже про 67,02% , це сума, яка складається, відповідно до договору кредиту, з плати за кредит, відсотків, та коштів, які у майбутньому має сплатити кредитор, щоб повернути кредит. Й умови цього пункту 2.9 , згідно до умов договору, начебто детально розписані у додаткові до договору кредиту. У додаткові до вказаного договору кредиту є графік повернення кредиту та сплати зобов`язань, з якого нічогісінько незрозуміло, у якому звісно ж нічого не розписано. Та як можливо розписати витрати, які позивач може понести, або взагалі не понесе такі витрати в майбутньому? Це звісно абсурд. Тобто, на тіло боргу у 40 000 гривень лягає ще 67,02 % річних, які повинен сплатити позичальник за вказаним договором кредиту, які формуються у тому числі з витрат які позивач може, або не може понести в майбутньому. Які він не в змозі ані детально, ані не детально розписати, ані у договорі кредиту, ані у додаткові до нього. Тобто, відповідно до п.2.9 договору кредиту № КД-4889 від 2017 реальна річна процентна ставка становить 67,02% річних. Слід зазначити, що співробітники КС «Істок» не дали ОСОБА_2 , позичальнику за договором кредиту навіть винести запропонований до підписання договір за межі офісу КС «Істок» на Адміральському проспекті, щоби проконсультуватися з юристом. Як згадувалось вище у п.2. 5, 2.7, 2.9. різні процентні ставки. Реальна процентна ставка не прописана чітко, з графіку платежів(додатку до договору кредиту) не зрозуміло, який все ж таки відсоток на 40 000 договору кредиту № КД-4889 від 19 травня 2019р., потрібно сплачувати, яке навантаження лягає на плечі позичальника. Але головне, що установа, ліцензована на надання фінансових послуг, якою є КС «Істок», повинна бути обізнана з законодавством України, зокрема щодо її прямої безпосередньої діяльності. Й звісно ж кредитна спілка «Істок» знайома з нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», з листом Національного банку України від 02.09.2014р. Тому, щоби обійти дані норма законодавства , які звільняють військовослужбовців від сплати по відсоткам за кредит пише у п.2.5 кредитного договору про 0,001% річних відсотків по кредиту, хоча, як вбачається з умов вище зазначеного договору кредиту, реальне навантаження 67,02% річних лягає на кредитні кошти 40 000 гривень, які були позичені у КС «Істок» військовослужбовцем ОСОБА_2 , який, як видно з доданих до позову КС «Істок» документів, зокрема додаток № 18, №19 до позову - розрахунок заборгованості за кредитним договором № КД-4889 від 19.05.2017. ОСОБА_2 », ОСОБА_2 виплатив на користь кредитора 40365 гривень 75 коп. Проте, Позивач, як суму позову прописує суму у 83621 грн. 82 коп., яка складається, у тому числі неотриманих кредитором доходів, доходи, які позивач, як він вважає міг б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене( упущена вигода), проте відповідно до ч.3 ст.22 Цивільного кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В січні 2019 р. після того, як йому, ОСОБА_7 , стало відомо про рішення Кілійського райсуду, щодо стягнення з нього коштів на користь КС «Істок» він звернувся до КС «Істок» з проханням надати йому роздруківку здійснених платежів ОСОБА_2 по кредитному договору, тоді ж його повідомили у кредитній спілці, що, начебто, 27.07.2017 р. КС «Істок» та ОСОБА_2 підписати Додаткову угоду №1 до кредитного договору № КД-4889 від 19.05.2017 р. про те, що плата за кредит, п.2.7 . договору, змінюється на 175,9% річних. Він, ОСОБА_4 не виступав поручителем за даною додатковою угодою, за якою в рази збільшились відсотки за користуванням позичальником кредитними коштами. Відповідно до п.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В зв`язку з зазначеним, просив суд прийняти та розглянути заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Кілійського районного суду Одеської області, скасувати заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 7 листопада по справі № 502/1438/18 та прийняти нове рішення по суті справи, яким відмовити Позивачу в частині стягнення з нього, ОСОБА_4 , як поручителя, заборгованості за кредитним договором № КД - 4889 від 19.05.2017 р. на користь КРЕДИТНА СПІЛКА «ІСТОК»
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2019 р. призначено розгляд заяви відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 року в цивільній справі № 502/1438/18 за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та заяви про перегляд відповідного рішення суду.
13.02.2019 р. представником КС «Істок» було надано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 р. у справі № 502/1438/18, в якій зазначено, що в ухвалі Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2019 року матеріалами справи підтверджено, що Відповідач ознайомився зі змістом заочного рішення суду 22.11.2018 року. Строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 року спливає 12.12.2018 року. Проте як вбачається заява про перегляд заочного рішення, як й заява про поновлення строків для заяви про перегляд заочного рішення датовано 17.01.2019 року, отже більше ніж через два місяці після фактичної дати ознайомлення із заочним рішенням суду першої інстанції. Посилання скаржника, що він був обізнаний про судове рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 року саме із Єдиного державного реєстру судових рішень нічим не підтверджено, та спростовується доказами наявними в матеріалах справи. Таким чином заява ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження заочного рішення не є обґрунтованою, та на думку позивача не підлягає задоволенню. Щодо заяви про перегляд заочного рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 року слід зазначити наступне. Згідно до статті 6 Договору поруки КД - 4889 ДПІ від 19.05.2017 року, укладеним між КС «Істок» та ОСОБА_1 , місце проживання ( реєстрації) Відповідача Поручителя визначено за адресою: АДРЕСА_1 куди й було направлено повістки про призначення судових засідань. Щодо заперечень проти позовних вимоги. Всі заперечення Відповідача Поручителя стосуються правовідносин за основним кредитним договором № КД-4889 від 19.05.2017 року, укладеним між КС «Істок» та ОСОБА_2 . Безпідставним є посилання ОСОБА_1 на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо удосконалення оборонно- мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», оскільки він не стосується осіб - Поручителів, оскільки грошові кошти отримуються Позичальником, який є іншою особою від скаржника за іншим окремим Кредитним договором. Слід зазначити, що Позичальник до КС «Істок» також не звертався. В зв`язку з зазначеним суд представник КС «Істок» просив відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 р; відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 р.; залишити рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 р. в силі та без змін.
Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 18.02.2019 р. поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2018 року в цивільній справі № 502/1438/18 за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

27.02.2019 р. представником ОСОБА_1 . ОСОБА_8 надано зустрічний позов про визнання поруки припиненою та визнання недійсним п. 1.2 Договору поруки № КД -4889 ДПІ, в якому зазначено, що відповідно до п. 1.2 Договору поруки № КД - 4889 ДПІ, укладеним між ОСОБА_1 та КС «Істок» - «поручитель погоджується із правом кредитора та позичальника змінювати умови кредитного договору та надає згоду на всі без виключення наступні зміни та доповнення до кредитного договору, в тому числі при переведенні боргу на третю особу та / або в разі переходу зобов`язань за кредитним договором до спадкоємців позивальника у зв`язку із смертю Позичальника або в порядку правонаступництва. Поручитель у випадку смерті Позичальника, несе солідарну відповідальність разом із спадкоємцями Позичальника за невиконання кредитного договору». Умова п. 1.2 договору поруки № КД 4889 ДПІ від 19.05.2017 р. не є істотною, правочин міг би бути вчинений і без включення до нього недійсної частини. Згода поручителя на збільшення обсягу своєї відповідальності має бути очевидною. Випадкова поінформованість поручителя про внесення змін до основного зобов`язання і навіть відсутність з його боку заперечень про збільшення обсягу його відповідальності не може розглядатись як надання ним згоди на такі зміни. Тому зміст п.1.2 Договору поруки № КД - 4889 ДПІ від 19.05.2017 р. є таким, що суперечить змісту ст. 559 ЦК України. Вважаємо за необхідне звернути увагу на те, що договір поруки № КД 4889 ДПІ написаний дуже дрібним шрифтом, значно менше 12 кегль, прочитати його дуже важко. Як кредитний договір так і договір поруки ОСОБА_9 та позичальникові, працівники КС «Істок» не дозволили винести за межі офісу кредитної спілки на Адміральському проспектові б.7 к.2 м. Одеса, для консультації з юристом. Під час укладення зазначеного договору поруки, 19.05.2017 р. Позивачу за зустрічним позовом, працівниками КС «Істок було роз`яснено, що Поручитель підписується під навантаженням 43,999% річних на тіло кредиту у 40 000 гривень і що кожні подальші зміни до кредитного договору, процентні ставки по кредиту, плата за кредит, тощо, будуть узгоджуватись з поручителем. ОСОБА_2 уклав кредитну угоду у травні 2017 року, вже у червні місяці 2017 року вніс свій перший платіж у розмірі 3800 гривень, як плату за користування кредитними коштами, а у липні 2017 року, як зазначалось вище, за начебто, порушення ОСОБА_2 графіку платежів, якого насправді не було, як вбачається у тому числі, з матеріалів справи, КС «Істок» без відома Поручителя нараховує вже 175,9% плати за кредит у 40 000 гривень. Вважаємо, що при укладенні договору поруки № КД 4889 ДПІ від 19.05.2017 р. Відповідач навмисно ввів Поручителя в оману, щодо пункту 1.2. договору поруки, адже мав потайні наміри і через два місяці після укладення кредитної угоди та договору поруки без відома Поручителя, у липні 2017 р., під надуманим приводом, змінив у чотири рази кредитне навантаження яке лягло на Поручителя за зустрічним позовом, у тому числі. Таким чином, якби Позивачу було відомо про справжні наміри КС «Істок», які були від нього приховані Відповідачем при укладенні договору поруки, зокрема п.1.2. договору, договір поруки не був би укладений взагалі, оскільки кредитне навантаження у 176 % річних на 40 000 гривень, є поза межами здорового глузду. Щодо визнання поруки припиненою. В січні 2019 р. після того, ОСОБА_1 стало відомо про рішення Кілійського районного суду, щодо стягнення коштів на користь КС «Істок», він звернувся до КС «Істок» з проханням надати роздруківку здійснених ОСОБА_2 платежів по кредитному договору де йому повідомили, про те, що начебто через два місяці після укладення основного договору, 27.07.2017 р. КС «Істок» та ОСОБА_2 підписали додаткову угоду № 1 до кредитного договору № КД 4889 від 19.05.2017 р. про те, що плата за кредит, п. 2.7. договору, змінюється на 175,9 % річних. ОСОБА_1 не виступав поручителем за даною додатковою угодою, за якою у чотири рази збільшились відсотки за користування позивальником кредитними коштами. Згідно п. 5.4, 5.7 Договору поруки від 19.05.2017 р. № КД 4889 ДПІ, зміни та доповнення до цього Договору є його невід`ємною частиною при умові їх підписання сторонами. Усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у письмовій формі. Будь-яких повідомлень щодо внесення змін та доповнень до п. 1.1 спірного договору ОСОБА_1 не отримував. Згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності не надавав. Укладення додаткової угоди № 1 від 27.07.2017 р. до кредитного договору № КД 4889 від 19.05.2017 р. та внесення змін п. 2.7 вказаного кредитного договору, за якими плата за надання кредиту змінюється з 44 % на 175 %, що призвело до збільшення загальної суми таких процентів і збільшення обсягу відповідальності поручителя, виходячи з відсутності доказів, які б свідчили, що поручитель був обізнаний із умовами цієї Додаткової угоди і надавав згоду на її укладення, є підставою для визнання її припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. В зв`язку з зазначеним, представник ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним п. 1.2 Договору поруки № КД-4889 ДПІ від 19.05.2017 р., укладеного між ОСОБА_1 та КС «Істок»; визнати припиненою поруку за договором поруки № КД - 4889 ДПІ від 19.05.2017 р., укладеного між ОСОБА_1 та КС «Істок».

28.02.2019 р. представником ОСОБА_2 ОСОБА_8 надано зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, в якому зазначено, що позивач перебуває на військовій службі в Збройних силах України, що підтверджується копією посвідчення. Відповідачу ця обставина відома, оскільки перед укладенням договору на вимогу кредитора КС «Істок», як підтвердження місця своєї роботи, зайнятості, позивач надав копії військових квитків, копії контрактів військовослужбовців, у заявці ОСОБА_2 на отримання 40000 грн. кредитних коштів у КС «Істок» чітко вказано місце роботи позичальника, це військова частина № НОМЕР_2 та вказане прізвище безпосереднього начальника командира, капітан лейтенант, командир роти, ОСОБА_6 . В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 р. та триває по даний час. Спірний кредитний договір було укладено 19.05.2017 р. Тому, його зміст, прямо суперечить ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Окрім вищезазначених підстав недійсності правочину, укладеного між ОСОБА_2 та КС «Істок» є недодержання в момент його вчинення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживче кредитування». Текст кредитного договору № КД -4889 від 19 травня 2019 р. нечитаємий, написаний шрифтом меншим 12 кегль, а розмір міжстрочного інтервалу мінімальний, зливається з кольором фону, що теж є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Несправедливою є ціна договору, а саме встановлена у договорі сума відсотків. Так, у п. 2.5 спірного кредитного договору відсотки по кредитам становлять 0,001 % річних, а відповідно до п. 2.7 зазначеного договору, плата за кредит становить 43,999 %. Тобто, реальна річна процентна ставка становить 44 % річних, які сплачує позичальник за користування кредитом. У п. 2.9 кредитор КС «Істок» пише вже про 67,02 %, це сума, яка складається, відповідно до договору кредиту, з плати за кредит, відсотків, та коштів, які у майбутньому має сплатити кредитор, щоб повернути кредит. 27.07.2017 р. КС «Істок» укладає з ОСОБА_2 . Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № КД - 4889 від 19.05.2017 р. про те, що плата за кредит, п. 2.7 договору, змінюється на 175,9 % річних, яка у тричі перевищує вартість тіла кредиту, тобто вартості самої продукції, чим встановлює жорсткі обов`язки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Зважаючи на зазначене, представник ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним кредитний договір № КД -4889 від 19.05.2017 р. зі змінами від 27.07.2017 р., укладений між ОСОБА_2 та КС «Істок».

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 21.03.2019 р. прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Істок», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та визнання недійсним положень договору поруки, а також зустрічний позов ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Істок» про визнання кредитного договору недійсним, та об`єднати їх в одне провадження у справі № 502/1438/18 з первісним позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
20.08.2019 р. представником КС «Істок» було надано відзив, в якому зазначено, що ОСОБА_1 підписуючи договір поруки № КД 4889 ДП від 19.05.2017 р. надав очевидну та чітку згоду на будь які зміни умов кредитного договору. Припинення договору поруки та визнання правочину недійсним є різними юридичними фактами, що виникають на різних правових підставах з огляду на що обґрунтування недійсності пункту 1.2 Договору ст. 559 ЦК України та неочевидністю згоди позивача є безпідставними. Фактами введення в оману ОСОБА_1 зазначає розмір шрифту договору та неможливість винести його за межі офісу Позичальника. З огляду на що, не зрозумілим залишається в чому полягав факт обману з боку КС «Істок». 07.11.2018 р. Кілійським районним судом Одеської області у справі № 502/1438/18 було винесено рішення, що свідчить про те, о позовні вимоги КС «Істок», щодо стягнення боргу за кредитним договором № КД -4889 від 19.05.2017 р. були законні й суд, вивчивши всі докази у справі виніс обґрунтоване рішення. Посилання позивача за зустрічним позовом на збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання не є обґрунтованим з огляду на те, що плата за надання кредиту змінилась через порушення графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, тобто внаслідок навмисних або необережних дій позичальника, а не через односторонню зміну умов кредитного договору з боку КС «Істок». На підставі зазначеного, представник КС «Істок» просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та задовольнити первісні вимоги КС «Істок».
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів ОСОБА_8 в судовому засіданні просили відмовити в позові та задовольнити зустрічні позови.

Представником позивача КС «Істок» було надано заяву, за змістом якої він просив проводити розгляд справи без представника КС «Істок». Кредитна спілка «Істок» підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі, просить прийняти рішення, засідання проводити без фіксації технічними засобами.

З досліджених доказів суд встановив наступні фактичні обставини:
19 травня 2017 року кредитна спілка «Істок» та її член, ОСОБА_2 на підставі заяви останнього, уклали кредитний договір № КД-4889.
Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 Кредитного договору, Позичальник отримав кредит у сумі 40 000 грн. і зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та у терміни встановлені Кредитним договором. Строк дії договору становить 18 календарних місяців до 26 листопада 2018 року.
Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,001% річних.
Відповідно до п.2.7. Кредитного договору, плата за надання кредиту становить 43,999 % щорічно.
Відповідно п.6.2. кредитного договору, у разі затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або відсотків більш як на один календарний місяць кредитор набуває права вимагати від Позичальника дострокового погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за Договором; вимагати відшкодування збитків, завданих Кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов цього Договору; вимагати від поручителів дострокового повного погашення Кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов Договору.
Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 кредиту підтверджується видатковим касовим ордером від 19 травня 2017 р. з особистим підписом відповідача за первісним позовом.
19 травня 2017 року Кредитна спілка «Істок» уклала з ОСОБА_1 Договір поруки № КД - 4889 ДП1, згідно якого останній взяв на себе зобов`язання відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору № КД-4889.
Згідно п. 1.2. договору поруки, поручитель погоджується із правом кредитора та позичальника змінювати умови кредитного договору та надає згоду на всі без виключень наступні зміни та доповнення до кредитного договору.
Відповідно до п.1.6. договору поруки поручитель свідчить, що з умовами кредитного договору він ознайомлений та згоден.
Як зазначено в підписаному 27 липня 2007 року між Кредитною спілкою «Істок» та ОСОБА_2 Додатковому договорі № 1 до кредитного договору № КД-4889, сторони уклали цей договір у зв`язку з порушенням позичальником графіку погашення кредиту та сплати зобов`язань, викладеного у додатку до кредитного договору, у зв`язку з чим сторони дійшли згоди внести зміни в кредитний договір, а саме викласти п. 2.7. в наступні редакції «Плата за надання кредиту становить 175.9 % щорічно».
Згідно наданого розрахунку, в зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.07.2018 року утворилась заборгованість за кредитом, яка складається з: - 17612,56 гривень заборгованість за основною сумою кредиту; - 56624,36 гривень заборгованість за платою; - 0,48 гривень заборгованості по відсотках; - 7126,79 гривень інфляційних нарахувань; - 2257,63 гривень 3 % відсотки річних, згідно ст. 625 ЦК України, - всього 83621, 82 гривень заборгованості.
Листами від 27 вересня 2017 р. Кредитна спілка «Істок» повідомляла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про необхідність протягом 10 днів погасити заборгованість по кредитному договору.
При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що закріплено в п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України № 1734-VII від 15 листопада 2016 року, який набрав чинності 10 червня 2017 року «Про споживче кредитування» (далі Закон № 1734-VII) у договорі про споживчий кредит, зокрема зазначається реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що:
-договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;
-загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом;
-загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ІV Закон № 1734-VII текст статті 11 Закону України № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів» викладено у такій редакції: «1. Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з тим, оскільки правовідносини сторін за кредитним договором від 19 травня 2017 року виникли до 10 червня 2017 року, в суду наявні правові підстави застосовувати до них положення Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, що була чинною до цієї дати.
За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладення кредитного договору), кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону, є нікчемною.
Тому суд приходить до висновку про неправомірність нарахування позивачем «плати за надання кредиту» в сумі 56 624,36 гривень по кредитному договору.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VІІ (підпунктом 3 пункту 4 Закону) внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме статтю 14 доповнено пунктом 15 наступного змісту: «15. Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються» (а.с.87-88).
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України надано інформацію (лист-відповідь від 1 жовтня 2015 року за вихідним №822/2/8417) про наступне: відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» з момент оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буду здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на даний час в Україні діє особливий період (а.с.81).
Національним Банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду (а.с.79).
Відповідачі є військовослужбовцями військової частини та перебувають на військовій службі, що було відомо кредитній спілці «Істок», оскільки відповідна інформація стосовно ОСОБА_2 зазначена в його заяві про надання кредиту в графі «місце роботи» та в листі за підписом ТВО начальника відділення військової підготовки Морехідного коледжу технічного флоту Національного університету «Одеська морська академія» від 14.09.2018 р. /а.с. 102/.
Таким чином, з оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, який не скасовано, відтак діє до тепер. Відповідачі за первісним позовом, як військовослужбовці, які перебувають на військовій службі, в силу положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, не мають сплачувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, проценти за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду.
Відповідні пільги поширюються на всі зобов`язання перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, відповідно, кредитні спілки не є виключенням, прибутковість чи не прибутковість кредитної спілки не впливає на наявну пільгу та право особи нею скористатися. військовослужбовцем військової частини, який проходить військову службу, а не є особою, яка призвана на службу по мобілізації.
З огляду на викладене, враховуючи, що згідно наданого кредитною спілкою «Істок» розрахунку ОСОБА_2 виплатив за відповідним договором 40 365,75 гривень, суд приходить до висновку, що ним повернуто відповідну суму кредиту та повинен сплачувати інші платежі з вищенаведених підстав, а також враховуючи те, що жодних інфляційних втрат позивач за первісним позовом не поніс, з огляду на повернення йому ОСОБА_2 суми кредиту до закінчення строку дії договору і підстави для застосування положень ст. 625 ЦК України в даному випадку відсутні.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог за первісним позовом, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити у повному обсязі.
Стосовно вимог зустрічного позову ОСОБА_1 по визнання поруки припиненою та визнання недійсним договору поруки суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.
Судом встановлено, що укладаючи з кредитною спілкою «ІСТОК» відповідний договір поруки, ОСОБА_1 в п. 1.2. договору надав безумовну згоду сторонам основного договору на внесення всіх без виключення змін та доповнень до кредитного договору.
Крім того, відповідні положення кредитного одговору, як встановив суд, є нікчемними.
Отже вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.
Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Разом з тим, в обґрунтування вимог за зустрічним позовом, ОСОБА_2 та його представник зазначали на невідповідність умов кредитного договору положенням Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VІІ.
В ході судового розгляду суд дійшов висновку про нікчемність окремих положень кредитного договору та неправомірність нарахування позивачем за первісним позовом штрафних санкцій за договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
А згідно зі ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Оскільки судом було встановлено недійсність окремих частин правочину (кредитного договору) з підстав встановлених законом, можливості визнання відповідних частин кредитного договору в судовому порядку недійсними законодавством не передбачено.
Щодо визнання кредитного договору недійсним в інших частинах, суд виходить з того, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не довів факт недодержання сторонами (стороною) в момент вчинення відповідного правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 .
Отже, у відповідних частинах кредитний договір є дійсним, його умови сторонами виконано, що було раніше встановлено судом під час вирішення вимог за первісним позовом, відповідно зустрічний позов задоволенню не підлягає.
Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
На підставі Закону України «Про захист прав споживачів» /в редакції, чинній на час укладення договорів/, Закону України «Про споживче кредитування», ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. ст. 3, 12, 15, 16, 203, 215, 526, 553, 559, 610, 611, 625, 627, 628, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 258, 264-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.
В зустрічному позові ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Істок», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою та визнання недійсним положень договору поруки відмовити повністю.
В зустрічному позові ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Істок» про визнання кредитного договору недійсним відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 30.08.2019 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников