ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 501/296/16-ц

провадження № 61-12499св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, -Професійна спілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, директор Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», подану його представником Ніцом Анатолієм Сергійовичем , на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 1 листопада 2016 року, ухвалене у складі судді Ледньової Т. В., та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Комлєвої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі - ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Професійна спілка робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, директор Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» ОСОБА_4., про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що при прийнятті його на роботу відповідачем порушено положення статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) КЗпП України щодо ознайомлення працівника з його посадовими обов`язками.

Вказував, що накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та про звільнення є незаконними. 22 січня 2016 року він не вживав алкогольні напої, а приймав ліки, факт його обстеження і акт № 5 суперечать діючому законодавству. Після отримання звернень про неякісне пальне він направив службові листи керівнику підприємства та про проведення лабораторного аналізу дизельного палива, виходячи із типових обов`язків на аналогічних посадах та з власного досвіду. При цьому аналізи не проведені та не були оплачені, підприємству шкода не завдана. Розгляд запиту державного аудитора він здійснив відповідно до резолюції керівника, не перевищував свої посадові повноваження і не завдавав шкоди підприємству.

Зазначав, що при звільненні відповідач не вказав конкретні винні дії позивача і не надав доказів на підтвердження його вини в неукладенні договорів на постачання, технічне обслуговування, оренду техніки. Крім того, відповідачем не отримано згоду профспілкового комітету на звільнення позивача.

За таких обставин позивач просив, з урахуванням уточнених позовних, визнати незаконними та скасувати накази директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» ОСОБА_3 про його звільнення № 47/0-2 від 26 січня 2016 року і про його притягнення до дисциплінарної відповідальності № 09-ст від 25 січня 2016 року, № 12-ст та № 13-ст від 26 січня 2016 року; поновити позивача на посаді начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ»; стягнути з ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 січня 2016 року по 18 жовтня 2016 року в сумі 71 290,47 грн та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 1 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконними та скасовано накази директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» ОСОБА_3 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 № 09-ст від 25 січня 2016 року, № 12-ст від 26 січня 2016 року, № 13-ст від 26 січня 2016 року.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора ДП «Іллічівський морський торговельний порт» ОСОБА_3 . № 47/0-2 від 26 січня 2016 року про звільнення ОСОБА_1

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ».

Стягнено з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 71 290,47 грн.

Відшкодовано моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності у матеріалах доказів ознайомлення позивача з посадовою інструкцією начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель до початку роботи. Зазначив про безпідставність наказів про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та наказу про його звільнення.

Крім того, суд першої інстанції врахував відмову Професійної спілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного портуу наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 .

Також суд вважав доведеними позовні вимоги про відшкодування шкоди та дійшов висновку про їх задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу ДП «Морський торговельний порт «Черноморськ» відхилено, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 1 листопада 2016 року залишено без змін з посиланням на відповідність його висновків обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У квітні 2016 року представник ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» Ніц А. С. подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 1 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про порушення відповідачем статті 26 КЗпП України, оскільки 21 грудня 2015 року ОСОБА_1 ознайомлено із Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників Іллічівського морського торговельного порту (далі - ІМТП) та Положенням про забезпечення перепускного, внутрішньооб`єктного режиму морської безпеки на території ІМТП.

Вказував, що позивач на день звільнення не був членом Професійної спілки робітників морського транспорту ІМТП, оскільки рішення про прийняття його в члени профспілка не приймала.

Наявність заяви позивача про прийняття його в члени профспілки не може підтвердити вказаний факт, оскільки згідно пункту 33 статуту Професійної спілки робітників морського транспорту ІМТП членство у профспілці рахується з дня прийняття відповідного рішення.

Зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про скасування наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення № 09-ст від 26 січня 2016 року, оскільки матеріали справи містять належні докази знаходження позивача у стані алкогольного сп`яніння на робочому місці, що є порушенням пункту 2.26 Положенням про забезпечення перепускного, внутрішньооб`єктного режиму морської безпеки на території ІМТП, яким заборонено розпивати на території порту спиртні напої, знаходитись на території у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Заявник також вказував, що, скасовуючи накази про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень № 12-ст та № 13-ст від 26 січня 2016 року, суди не врахували, що вказаними наказами позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за перевищення службових повноважень, докази якого містяться у матеріалах справи.

Заявник у касаційній скарзі посилався на неврахування судами попередніх інстанції рапорту головного інженера підприємства ОСОБА_6 від 25 січня 2016 року про те, що у зв`язку з невиконанням позивачем своїх обов`язків не були оголошені торги з постачання світлих нафтопродуктів, технічного обслуговування електрообладнання портальних кранів та оренди техніки МТЦ.

Позивачем, як вважає заявник, не доведено належними і допустимими доказами факту завдання йому моральної шкоди, у зв`язку з чим суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про її відшкодування.

Позиції інших учасників справи

У червні 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 подав заперечення на касаційну скаргу, у якій просив залишити її без задоволення. Зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, які ухвалені із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та зупинено виконання рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду у касаційному порядку. Ухвалою цього ж суду від 17 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 21 грудня 2015 року перебував на посаді начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель ДП «Іллічівський морський торговельний порт».

Посадова інструкція начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель затверджена наказом керівника підприємства 25 січня 2016 року, а 26 січня 2016 року складено акт про відмову ОСОБА_1 від ознайомленні з цією інструкцією.

Судами також встановлено, що наказом № 09-ст від 25 cічня 2016 року застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення трудової дисципліни. Відповідно до змісту вказаного наказу 22 січня 2016 року о 10 годині 55 хвилин фельдшером з наркологічного контролю ОСОБА_8 у робочому кабінеті ОСОБА_1 проведений його огляд і тест з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння. Проведеним обстеженням встановлено, що позивач має ознаки залишків алкогольного сп`яніння (0,37 проміле). Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення трудової дисципліни - вимог пункту 2.26 Положення про забезпечення перепускного, внутрішньоб`єктового режиму морської безпеки на території ІМТП, порушення пунктів «д», «ж» пункту 1 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ІМТП, що стало підставою для притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності.

Наказом № 12-ст від 26 січня 2016 року до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. З вказаного наказу суди встановили, що 15 січня 2016 року головним державним аудитором Держфінінспекції в Одеській області Ілієвою В. В. направлено директору ДП «ІМТП» запит № 3/16 щодо проведення обстеження; начальник служби матеріально-технічного постачання ОСОБА_1 без попередження та дозволу директора на цьому запиті наклав свою резолюцію « ОСОБА_9 в роботу», чим перевищив права та повноваження, передбачені посадовою інструкцією начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель.

Того ж дня наказом № 13-ст від 26 січня 2016 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності і застосовано стягнення у виді догани, підставою для якого стало направлення позивачем 12 січня 2016 року службового листа № 36/06-03 з проханням проведення лабораторного аналізу дизельного пального з гарантією оплати за виконані роботи, що, як вважав роботодавець, не входить до його повноважень, передбачених посадовою інструкцією.

Суди також встановили, що наказом № 47/0-2 від 26 січня 2016 року позивача звільнено з ДП «Іллічівський морський торговельний порт» з 27 січня 2016 року за пунктом 3 статті 40 КЗпП України з посиланням на те, що він систематично не виконує покладені на нього посадові обов`язки та порушує Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ІМТП, що призвело до зриву договорів на постачання нафтопродуктів, технічне обслуговування портальних кранів, оренду техніки та інші порушення встановленого порядку закупівель. При звільненні ОСОБА_1 враховані і накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Судами встановлено, що 12 квітня 2016 року на засіданні Професійної спілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту прийнято рішення про незгоду на звільнення ОСОБА_1

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки.

Згідно зі статтею 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержуватися законодавства про працю і права сторони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

За змістом статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (стаття 149 КЗпП України).

Відповідно до пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За змістом статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 3 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про додержання відповідачем вимог статті 29 КЗпП України відхиляються касаційним судом, оскільки ОСОБА_1 перебував на посаді начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель з 21 грудня 2015 року. Посадова інструкція начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель затверджена наказом керівника підприємства лише 25 січня 2016 року. В силу вимог статті 29 КЗпП України, роботодавець повинен роз`яснити працівникові його права і обов`язки до початку роботи. За таких обставин доводи в цій частині є безпідставними.

Посилання заявника на відсутність підстав вважати ОСОБА_1 членом Професійної спілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про те, що позивач є членом профспілки з 22 січня 2016 року (з моменту подання заяви про вступ до неї), оскільки за положеннями пунктів 1. 3, 3, 4.3 статуту профспілки та рішення профспілки від 9 липня 2013 року особи приймаються до неї з дати, яка вказана у особистій заяві особи.

Доводи касаційної скарги про відсутність підстав для скасування наказу № 09-ст від 25 січня 2016 року, так як факт перебування ОСОБА_1 22 січня 2016 року у стані алкогольного сп`яніння доведено, відхиляються касаційним судом, оскільки зводяться переоцінки доказів.

Скасовуючи вказаний наказ, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з поясненнями ОСОБА_1 від 22 січня 2016 року, він спиртне не вживав, а прийняв ліки (барбовал), що відповідачем не спростовано. З акта огляду від 22 січня 2016 року суд встановив, що у ОСОБА_1 запах алкоголю з порожнини рота не виявлявся, міміка обличчя звичайна, хода стійка, тремтіння пальців рук не спостерігалося, мова виразна, пошкоджень шкіряних покровів не було, всі випробування пройдені без зауважень; використанням технічного засобу (алкотесту) встановлено ознаки залишків алкогольного сп`яніння.

Оцінивши у сукупності вказані докази, суди попередніх інстанції дійшли висновку про необгрунтованість вказаного наказу, оскільки його видано на підставі акта, який не спростовано реакцією алкотестера на лікарські засоби, а повноваження на переоцінку доказів у касаційного суду відсутні.

Доводи касаційної скарги про відсутність підстав для скасування наказу

№ 12-ст від 26 січня 2016 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перевищив права та повноваження, передбачені посадовою інструкцією начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель, є безпідставними, оскільки на час отримання вказаного запиту посадова інструкція затверджена не була і позивача з нею не ознайомлено.

Твердження заявника у касаційній скарзі щодо наявності підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача згідно з наказом № 13-ст від 26 січня 2016 року через перевищення останнім своїх повноважень шляхом направлення службового листа з проханням проведення лабораторного дослідження дизельного палива відхиляються касаційним судом, оскільки вказаний лист направлено 12 січня 2016 року та на час його направлення посадової інструкції начальника служби матеріально-технічного постачання та закупівель не існувало, тому підстави вважати, що ОСОБА_1 перевищив свої повноваження, з якими його не ознайомлено, на час надсилання цього листа відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що невиконання позивачем посадових обов`язків призвело до неоголошення торгів, спростовуються висновками судів попередніх інстанції, які встановили, що з 18 січня 2016 року конкурсна комісія із закупівлі товарів, робіт і послуг та комітет з конкурсних торгів ДП «ІМТП» не могли працювати, оскільки 2 члени комісії, комітету були у відпустках. Накази про організацію роботи зазначених комісії та комітету прийняті директором підприємства 30 грудня 2015 року. За таких обставин підстави вважати, що неоголошення конкурсу торгів відбулось з вини позивача, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки суди, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо поновлення провадження у справі

Ухвалою суду касаційної інстанції від 13 червня 2017 року зупинено виконання рішення Іллічівського районного суду Одеської області від 1 листопада 2016 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Так як судові рішення залишено без змін, касаційний суд поновлює виконання рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», подану його представником Ніцом Анатолієм Сергійовичем , залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 1 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 1 листопада 2016 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. А. Стрільчук С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний Г. І. Усик