РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11049/16-ц

пр. № 2/759/183/19

12 грудня 2019 року року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.,

за участю представників відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2016 року представник позивача звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за договором кредиту №20/86604 від 05.02.2008 року на загальну суму 33 615 дол. США. 64 центів та судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем зазначено, що 05.02.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 20/86604 на підставі якого ОСОБА_3 отримав кошти в іноземній валюті у розмірі 14 647, 00 дол. США зі сплатою 11, 5 % річних.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним вище кредитним договором, між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 05.02.2008 року було укладено договір застави № 35.02-09/49, за умовами якого заставодавець ОСОБА_3 передав заставодержателю ПАТ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 20/86604 від 05.02.2008 року та договору відновлювальної кредитної лінії № 21/86604 від 05.02.2008 року: транспортний засіб марки HYUNDAI, модель Getz, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска), легковий хетчбек, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.02.2008 року, загальна вартість якого склала 14 647, 00 дол. США.

05.02.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 35.02.-09/50, відповідно до змісту якого ОСОБА_4 поручилася перед ПАТ «Укрсоцбанк» за виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за договором кредиту № 20/86604.

Як видно зі змісту пунктів 1.1, 6.2. договору поруки № 35.02.-09/50 від 05.02.2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 20/86604 від 05.02.2008 року та договору відновлювальної кредитної лінії № 21/86604 від 05.02.2008 року; договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

У зв`язку з цим просить позов задовольнити.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду міста Києва від 03 березня 2017 року № 603 у справі призначено повторний автоматизований розподіл справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Макаренка В.В.

13.03.2017 року ухвалою Святошинського районного суд м.Києва справу прийнято в провадження судді Миколаєць І.Ю.

Представник позивача у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представники відповідачів у содовому засіданні проти позову заперечували.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

05.02.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 20/86604 на підставі якого ОСОБА_3 отримав кошти в іноземній валюті у розмірі 14 647, 00 дол. США зі сплатою 11, 5 % річних.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним вище кредитним договором, між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 05.02.2008 року було укладено договір застави № 35.02-09/49, за умовами якого заставодавець ОСОБА_3 передав заставодержателю ПАТ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 20/86604 від 05.02.2008 року та договору відновлювальної кредитної лінії № 21/86604 від 05.02.2008 року: транспортний засіб марки HYUNDAI, модель Getz, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска), легковий хетчбек, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.02.2008 року, загальна вартість якого склала 14 647, 00 дол. США.

05.02.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 35.02.-09/50, відповідно до змісту якого ОСОБА_4 поручилася перед ПАТ «Укрсоцбанк» за виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за договором кредиту № 20/86604.

Як видно зі змісту пунктів 1.1, 6.2. договору поруки № 35.02.-09/50 від 05.02.2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 20/86604 від 05.02.2008 року та договору відновлювальної кредитної лінії № 21/86604 від 05.02.2008 року; договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Поручитель позичальника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 змінила прізвище « ОСОБА_4 » на «ОСОБА_4» у зв`язку зі вступом 01.11.2014 року у шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим 01.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис 1758.

На виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року №514-VІ, АКБ «Укрсоцбанк» перейменоване на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», скорочено - ПАТ «Укрсоцбанк»., яке є правонаступником усіх прав та обов`язків АКБ «Укрсоцбанк».

Трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 29.10.2010 року і закінчується 29.10.2013 року, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як вбачається з умов Кредитного договору, а саме п.3.2.3., кредитор має право вимагати повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та можливої неустойки у разі:

1.затримання Позичальником погашення відповідного Ануїтетного платежу (його частини) та/ або сплати процентів, нарахованих за користуванням Кредитом, щонайменше на один календарний місяць або;

2.перевищення сумою заборгованості за Кредитом над сумою Кредиту більше, ніж на 10 (десять) процентів; або

3.несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 процентів від суми Кредиту, та інше.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди № 2 від 25.03.2010 р. про внесення змін до Договору кредиту №20/86604 від 05.02.2008р., Сторони підтверджують, що залишок заборгованості за Кредитом станом на дату укладення цієї Додаткової уґоди складає 12767 (Дванадцять тисяч сімсот шістдесят сім) доларів США 42 центів, залишок заборгованості за нарахованими процентами 274 (двісті сімдесят чотири) доларів США 10 центів.

Відповідно до п.4 тієї ж Додаткової угоди №2 від 25.03.2010 року, сторони домовилися, що у разі порушення Позичальником строків сплати процентів та/або Кредиту у повному обсязі, так і частково більш ніж на 30 календарних днів, Кредитор має право вимагати дострокове погашення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення Позичальнику, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищевказаного письмового повідомлення Кредитора.

Як вбачається з Розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_3 кредитної заборгованості за Кредитним договором станом на 02.06.2016 року, доданим до позовної заяви Банку, останній платіж на погашення кредиту Позичальником було здійснено 08.02.2010 року. Ніяких платежів після цієї дати Позичальник не здійснював і станом на дату подання позову 03.08.2016 р. заборгованість Позичальника за тілом кредиту становить 12 767,42 долари США (залишилася незмінною).

Користуючись передбаченим в ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України та Кредитному договорі правом вимоги дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та штрафних санкцій, Банком було надіслано досудову вимогу про повне дострокове повернення Кредиту. 29.10.2010 р. отримано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. №5878 про звернення стягнення на автомобіль марки HYUNDAI, модель Getz, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска), легковий хетчбек, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.02.2008 року, загальна вартість якого склала 14 647, 00 дол. США., що належить ОСОБА_3 , що перебував у заставі в банку, в рахунок погашення заборгованості перед банком по Кредитному договору, «строк платежу за яким настав 11 жовтня 2010 року», яка станом на 11 жовтня 2010 року становила 122512,72 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ становило 15 488 доларів 53 центів, з яких:

12 767,42 долари США - заборгованість за кредитом;

1164,63 долари США - заборгованість за відсотками;

43,49 долари США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

104,94 долари США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

1 408,05 доларів США - штрафи, передбачені Кредитним договором.

Таким чином, сягувач (Банк) скористався своїм правом достроково вимагати повного повернення заборгованості в позасудовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет застави в рахунок повного погашення заборгованості за Кредитним договором, і станом на 11 жовтня 2010 року строк сплати всієї заборгованості за тілом кредиту та похідних від неї платежів настав.

На підставі даного виконавчого напису державним виконавцем Дорогань С.Г. органу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження 14.01.2011 року №24062748 ( Копія постанови про відкриття виконавчого провадження додається), яке ведеться до цього часу. Предмет застави - автомобіль ОСОБА_3 марки HYUNDAI, модель Getz, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама, коляска), легковий хетчбек, реєстраційний № НОМЕР_1 , зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 04.02.2008 року, загальна вартість якого склала 14 647, 00 дол. США.був вилучений державним виконавцем і переданий на відповідальне зберігання представнику організації, яка займалась примусовою реалізацією - ПП «Нива-В.Ш» ОСОБА_9 , проте не був реалізований через втрату арештованого майна відповідальною особою, на даний час оголошений у розшук (копії постанов та повідомлення про кримінальне правопорушення ОСОБА_9 додаються).

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

З даним позовом позивач звернувся лише 03.08.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. При цьому позивач не піднімає питання поновлення строків позовної давності або поважність причин його пропуску.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Оскільки кредитор скористався свої правом вимагати повного дострокового виконання зобов`язань ще в 2010 році, в результаті чого строк виконання зобов`язань за Кредитним договорі у повному обсязі настав з 11 жовтня 2010 року і Банком було отримано Виконавчий напис № 5878 від 29.10.2010 р. про звернення стягнення на транспортний засіб - предмет застави за Кредитним договором в рахунок повного дострокового погашення заборгованості за ним у сумі 122 512,72 грн. (еквівалент 15 488 доларів 53 центів), з урахуванням того, що з 08.02.2010 р. Позичальником не було здійснено жодного платежу за Кредитним договором, а позов подано лише 03.08.2016 року, Банком пропущено строк позовної давності на стягнення основного боргу і це є підставою для відмови у позові як щодо основної вимоги, так і додаткових.

Відповідно до ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене внще правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)".

Відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається від дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 листопада 2014р. у справі № 6-160цс14).

Позичальник при укладенні Кредитного договору, не був ознайомлений з перевагами та недоліками класичної та ануїтетної форми погашення кредиту.

Додатковою угодою №1 про внесення змін до Договору кредиту №20/86604 від 05.02.2008 року було збільшено процентну ставку за користування Кредитом, а від так розмір Ануїтетних платежів.

Договором про внесення змін №1 від 23.04.2009 року до Договору кредиту №20/86604 Позичальнику було надано кредитні канікули та збільшено розмір Ануїтетних платежів до 200 доларів США.

Проте, ані Додаткова угода № 1, ані Договір про внесення змін № 1, не містять дійсного розпису сукупної вартості кредиту та належного графіку платежів, банк такою інформації Позичальнику не надавав.

Лише при підписанні Додаткової угоди №2 від 25.03.2010 року про внесення змін до Договору кредиту №20/86604 від 05.02.2008 року (більше ніж, через 2 роки з дня підписання Кредитного договору), Банком було надано Позичальнику "Детальний розпис сукупної вартості Кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання Кредиту".

Проте, і дана таблиця не містить в собі якісного показника останньої графи сукупної вартості кредиту - «Усього».

Таким чином, Позичальник не був повідомлений, якою буде сукупна вартість кредиту для нього (розмір переплати, з чого вона складатиметься), яка є реальна відсоткова ставка, та абсолютне значення подорожчання кредиту, яку кінцеву суму вона врешті решт зобов`язана буде сплатити Банку, а інформація, надана Позичальнику, була неповною та недостовірною.

За таких умов, реальні значення вартісних показників фінансової послуги істотно перевищують задекларовані в Кредитному договорі. За таких умов, виконання спірного правочину направлене на отримання Банком прихованого прибутку та, водночас, на виникнення непередбачених втрат у боржника.

Позичальнику не було надано письмово інформації, передбаченої ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", яка є обов`язковою до виконання відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України».

Підстави для відмови у позовних вимогах до Поручителя - Відповідача-2: припинення поруки у зв`язку зі спливом строку на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до п. 6.2. Договору поруки № 35.03-09/50 від 05.02.2008 року укладеного між ОСОБА_4 та АКБ "Укрсоцбанк" цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Відповідно до позиції Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 Постанови від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» це означає, що в ньому «не встановлено строку, після якого порука прншшяєзься, а умова про його дію до повного виконання Божника своїх зобов`язань перед Бантам за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії шщта, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК Украшн. тешу в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя". На аналогічне вказують і постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-48цс11, від 21 травня 2012 р. у справі № 6-68цс11, від 23 травня 2012 р. у справі № 6- 33цс12.

Досудову вимогу про повне дострокове погашення боргу в повному обсязі банком боржнику було направлено у 2010 році, що підтверджується існуванням виконавчого напису нотаріуса Ковальчука С.ЇІ. від 29.10.2010 р., коли Банком було змінено строк виконання основного зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п.4 Додаткової угоди №2 від 25.03.2010 року про внесення змін до Договору кредиту №20/86604 від 05.02.2008р. Як зазначено у Виконавчому написі, строк платежу за Кредитним договором настав у повному обсязі 11.10.2010 р.

Порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-48цс11, від 21 травня 2012 р. у справі № 6-68цс11, від 23 травня 2012 р. у справі № 6-33цс12).

Пред`явленням вимоги до поручителя є пред`явлення до нього позову.

Додатковою угодою № 2 про внесення змін до Договору кредиту № 20/86604 від 05.02.2008 року Ануїтетний платіж було збільшено на 256, 00 доларів США.

Звертаємо увагу, що нотаріально засвідчена згода ОСОБА_4 на укладення Договору про внесення змін №1 від 23.04.2009 року до Договору кредиту №20/86604 та Додаткової угодою № 2 про внесення змін до Договору кредиту № 20/86604 від 05.02.2008 року не свідчить про те, що вона надала свою згоду на укладення додаткових договорів, якими збільшено обсяг її. відповідальності як поручителя, оскільки надаючи таку згоду, позивач діяла відповідно до ст. 65 СК України, як дружина, а не як поручитель. В той час як поручитель згоди на збільшення своєї власної відповідальності, позивач у спосіб, передбачений договором поруки, не надавала. Адже кожний з подружжя є самостійним суб`єктом цивільних прав і обов`язків.

Таким чином, оскільки позивач згоди збільшення обсягу своєї власної відповідальності як поручитель при укладенні Додаткової угоди №1, Договору про внесення змін №1 від 23.04.2009 року, Додаткової угоди № 2 про внесення змін до Договору кредиту № 20/86604 від 05.02.2008 рову, якими було змінено умови погашення кредиту і збільшено обсяг її відповідальності, не надавала, її порука не розповсюджується на зобов`язання, які виникли за вказаними Додатковими угодами, в силу п.2.3. Договору поруки..

На доповнення до заяви про застосування строків позовної давності, викладеної у п.1 заперечення проти позову, поданого суду 11.07.2017 року, яке відповідачі підтримують, зауважимо наступне.

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16 за позовам Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором:

«Оскільки строк виконання основного зобов`язання на підставі частини 2 статті 1050

ЦК України було змінено, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом з пропуском строку позовної давності.

Після зміни строку виконання зобов`язання до 09 лютого 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню».

У вищевказаній справі Верховним Судом України скасовано рішення попередніх інстанцій і постановлено нове - про відмову у позові.

Аналогічні правові позиції викладені у Постанові Верховного Суду Україн 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16; у Постанові Верховного Суду Укра справі № 759/11503/14-ц від 02 листопада 2016 року; у Постанові Верховного України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, від 07.12.2016 р. у сі 753/21547/14-ц; від 17 лютого 2016 р. у справі № 6-2875цс15 з аналогічними умо: Кредитного договору з ПАТ «Укрсоцбанк».

Це підтверджує доводи відповідачів про те, що після направлення банком вимоги про повне дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором яке, зокрема, банк посилається у своїй заяві до нотаріуса від 15.10.2010 р. № 09/84-1056) та вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріалі округу Ковальчуком С.П. виконавчого напису № 5878 від 29.10.2010 р. строк виконання зобов`язань за кредитним договором настав достроково у повному обсязі а відтак передбачений кредитним договором строк виконання зобов`язань по сплаті чергових платежів до 05.02.2015 року втратив своє правове значення, оскільки цього моменту був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України.

З урахуванням тієї обставини, що останній платіж на погашення кредиту позичальником було здійснено 08.02.2010 року, а з позовом в даній справі позивач звернувся лише 03.08.2016 р. № 1508-05-1/17, це вказує на пропуск строків позовної давності, що є підставою для відмови у позові як по основній, так і по додатковим вимогам.

Окрім того після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі банк не мав права продовжувати нараховувати позичальнику проценті неустойку, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України, однак і щодо цих сум також має місце сплив строків позовної давності.

На це вказують Постанови Верховного Суду за 2018 рік, а саме від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18; від 08 серпня 2018 справа № 165/1878/16-ц, провадження № 61-6252св18; від 14 лютого 2018 року, сп № 564/2199/15-ц, провадження № 61 - 2404 св 18; від 04 липня 2018 року, справа 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18; а саме у справі № 14-10цс18 Верхої Суд надав висновки про те, що:

«Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 105' України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строкукредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу».

Вищевикладені висновки вказують на підстави для повної відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 6-13, 18, 19, 77-79, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю. Миколаєць