Справа № 310/8571/19
РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Вакал Н.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства, третя особа - Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що вони з відповідачем ОСОБА_3 з 09.11.2013 року по теперішній час проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство та пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька - ОСОБА_4 , у свідоцтві про народження якої, ОСОБА_1 , вказаний як батько дитини. 16.08.2018 року з його, як власника 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , згоди зареєстровано місце мешкання ОСОБА_3 та їх доньки. За вказаною адресою вони мешкають постійно. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них також народилась донька ОСОБА_5 . ОСОБА_1 визнав своє батьківство щодо доньки ОСОБА_5 ще до її народження. Він, як батько дитини був присутній на партнерських пологах. Після народження дитини, він забрав ОСОБА_3 з новонародженою донькою до себе додому. Вони з відповідачем спільно утримують та виховують доньку ОСОБА_5. Вони з відповідачем звернулись до Бердянського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області з питанням реєстрації народження доньки ОСОБА_5 та повідомили, що бажають щоб при реєстрації народження дитини її походження було визначено від батька ОСОБА_1 . Проте запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень здійснено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за прізвищем матері, а батька дитини зазначено за вказівкою матері. Також 18.04.2019 року вони зверталися до Бердянського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про визнання батьківства щодо доньки ОСОБА_5 . Письмовою відповіддю Бердянського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області йому відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що для внесення змін необхідно надати зокрема паспорт матері, який є документом, що посвідчує особу. Відповідач ОСОБА_3 , громадянка Республіки Казахстан, надавала зокрема посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства так і паспорт громадянина Республіки Казахстан, строк дії якого до 14.07.2013 року. Просить визнати батьківство щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 03.12.2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження і призначено проведення підготовчого засідання (а.с. 32).

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов та викладені в ньому обставини визнала.

Третя особа Бердянський МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області повідомив суд, що з`явитись у підготовче засідання не має можливості (а.с.39).

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 12 та 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до ч.2, 4 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , громадянка Республіки Казахстан, документована паспортом громадянина Республіки Казахстан НОМЕР_1 виданим 15.07.2003 року та дійсним до 15.07.2013 року, з 03.11.2009 року має посвідку на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства серії НОМЕР_5 «безстроково», місце проживання зареєстровано в АДРЕСА_1 з 16.08.2018 року (а.с.8-14).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , допитані в судовому засіданні як свідки, кожен окремо, суду показали, що з 09.11.2013 року мешкають разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в будинку, який належить на праві власності позивачу. Вони мають двох малолітніх доньок, ОСОБА_4 - 2014 року народження, та ОСОБА_5 - 2019 року народження. ОСОБА_1 завжди визнав своє батьківство щодо ОСОБА_5 , очікував на її народження та був присутній при пологах. Він повністю утримує родину, піклується про дітей. Вони не змогли подати спільну заяву до органу РАЦС про реєстрацію народження ОСОБА_5 через закінчення строку дії паспорту ОСОБА_3 . Через вік та стан здоров`я ОСОБА_5, ОСОБА_3 не може виїхати до Республіки Казахстан для належного оформлення паспорта.

Згідно світлокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ. Її батьками є сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.15).

ОСОБА_3 також є матір`ю малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (а.с.16).

Відомості про батька ОСОБА_5 зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.16-17).

Станом на день розгляду справи ОСОБА_5 проживає зі сторонами у справі та рідною сестрою за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 (а.с.19, 20).

Факт батьківства ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_5 визнається відповідачкою.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви про визнання батьківства, що подана жінкою та чоловіком, які не перебувають у шлюбі між собою, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Частинами 1, 3 ст.145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з частинами 4, 5 ст.148 СК України, за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Статтею 147 СК України встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.

Європейський суд з прав людини зазначає, що по батькові як частина особистого імені традиційно походить від імені батька відповідної особи. Суд зауважує, що українська система зміни імен видається доволі гнучкою та особа може змінити своє ім`я, дотримуючись спеціальної процедури, яка передбачає тільки мінімальні обмеження, які застосовуються у дуже конкретних випадках, здебільшого пов`язаних з кримінальним судочинством. У той самий час, як видається, будь-яких ширших міркувань для накладення обмежень на зміну імені особи - таких як точний облік населення або зв`язок носіїв певного імені з сім`єю - державними органами не висувається. За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством (Справа «Гарнага проти України», № 20390/07, § 40-41, ЄСПЛ, від 16 травня 2013 року).

Суд також взяв до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв`язків із сім`єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім`я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (Справа «М.С. проти України», № 2091/13, § 76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року).

Також суд бере до уваги вжиті позивачем заходи задля визнання батьківства в досудовому порядку, його звернення з відповідними заявами до Бердянського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області та ГТУЮ у Запорізькій області (а.с.22,23).

За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, які не заперечуються відповідачем та не були спростовані останньою, підтверджені належними і допустимими доказами, відсутність у суду будь-яких сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем, враховуючи необхідність забезпечення законних прав та інтересів позивача, як батька, так і законних прав та інтересів дитини щодо права мати батька, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.125, 128, 134 СК України, ст.ст.4, 5, 10-13, 18, 76-83, 141, 200, 206, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Бердянськ, Запорізької області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є батьком малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Бердянськ, Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено продовж десяти днів.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. І. Стручкова