ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2976/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Даниленко В.В. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Людмила Леонідівна про визнання договору не дійсним.

Позивачем до суду була подана заява про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстрова прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам, Київською міською радою та районними в м. Києві державними адміністраціями та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно об`єкта нерухомості Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , івден код НОМЕР_1 на час розгляду справи.

В обґрунтування вказаної заяви вказував на те, що є ризик відчуження спірного майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частина 3 цієї ж статті наголошує, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п.1, ч.1, ст.152 ЦПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у інших осіб.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.4, 7, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Крім цього, у вказаному вище пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р. з наступними змінами і доповненнями роз`яснити про те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки вказана Ѕ частина квартири за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_3 , яка є стороною в даному цивільному провадженні, а також уникаючи наслідків які можуть привести до порушення прав та інтересів інших осіб, тому клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частини квартири відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-152 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Роз"яснити позивачу та його представнику, що ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання не перешкоджає повторному його зверненню з інших підстав.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя :