ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/7263/19

Провадження № 22-ц/818/5463/19

27 грудня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області

Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області

третя особа: Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Комар Ганна Володимирівна

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2019 року у складі судді Рибальченко Л.М. по цивільній справі № 638/7263/19 за позовом ОСОБА_2 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, третя особа: Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Комар Ганна Володимирівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, третя особа: Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Комар Ганна Володимирівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй належить квартира АДРЕСА_1 .

11 грудня 2018 року у її квартирі зламано замки та здійснено примусове проникнення до квартири групи осіб, серед яких був державний виконавець. Ці особи фотографували квартиру для демонстрації її під час продажу.

Під час перебування у квартирі державним виконавцем складено Постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої заборгованість зі сплати аліментів разом зі штрафами складає 65 633,87 гривень; проведено опис квартири та передано її на зберігання стягувачу ОСОБА_4

28 грудня 2018 року вона отримала лист державного виконавця про здійснення оцінки квартири з метою реалізації її шляхом продажу на електронних торгах.

Незважаючи на те, що вона зверталась до ВДВС з клопотанням про звернення стягнення на її заробітну плату, державним виконавцем 21 січня 2019 року квартиру виставлено на електронні торги.

З метою збереження житла нею 06 лютого 2019 року внесено борг 78 000 грн. на депозит суду та подано клопотання про закриття виконавчого провадження та припинення продажу квартири.

Однак квартиру з торгів до 08 лютого 2019 року до постановлення апеляційним судом ухвали про зупинення виконавчого провадження- знято не було.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року дії державного виконавця щодо здійснення опису квартири та передання її на зберігання стягувачу визнано незаконними; відповідну постанову державного виконавця скасовано.

Незаконними діями державного виконавця їй заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 50 000 грн. Крім того, з метою недопущення реалізації її єдиного житла вона вимушена звернутись до адвоката, у зв`язку з чим нею понесено витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку ДКСУ спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн.

Представник відповідача ГУ ДКСУ у Харківській області просив в задоволенні позову відмовити. Ними не заподіяно жодної шкоди позивачу, правовідносини між ними відсутні. Головне управління не має відповідних бюджетних призначень за програмою ( КПКВ 3504040) або (КПКВ 3504030) та повноважень щодо виплати позивачу коштів на відшкодування шкоди. Також посилався на недоведеність позивачем моральної шкоди.

Представник відповідача Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ в Харківській області та третя особа-державний виконавець Комар Г.В. в судове засідання не з`явились.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку ДКСУ спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ в Харківській області на користь держави судовий збір в розмірі 76,84 грн.

Рішення мотивовано тим, що внаслідок протиправних дій державного виконавця позивачу завдано моральної шкоди, оскільки вона тривалий час з 11 грудня 2018 року по 08 лютого 2019 року (до дати зупинення торгів апеляційним судом) зазнавала вимушених переживань з приводу можливого звернення стягнення на єдине житло, а тому враховуючи вимоги розумності та справедливості стягненню підлягає 5 000 грн.

В апеляційній скарзі Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ в Харківській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Як було встановлено судом першої інстанції, протягом проміжку часу, починаючи з 21 грудня 2018 року позивачка використовувала своє право на оскарження в судовому порядку дій державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, що відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» є єдиним передбаченим законодавством способом оскарження боржником дій або бездіяльності державного виконавця.

Тривалі переживання, на які посилається позивач в обґрунтування позову, виникли здебільшого саме в період тривалого судового розгляду скарги ОСОБА_3 в судах першої та апеляційної інстанціях, а не внаслідок дії саме державного виконавця.

Позивачкою не надано доказів заподіяння їй моральних страждань або інших втрат немайнового характеру.

Сума гонорару адвокату v розмірі 10 000 грн. визначена за правничу допомогу під час розгляду всіх цивільних справ, які пов`язані із виконанням рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , а тому висновки суду, що ці витрати пов`язані саме з розглядом лише скарги на дії державного виконавця є помилковими. Гонорар в розмірі 10 000 грн. є не співмірним із складністю справи щодо розгляду скарги на дії державного виконавця.

В апеляційній скарзі ДКСУ просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Правові підстави для застосування норм статей 1173,1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди відсутні.

Факт укладання Договору про надання правової допомоги і його оплата в іншій справі не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат.

Зазначає, що суд вирішив питання про обов`язки Казначейства, яке не було залучено до справи.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційних скарг вважає, що скарги підлягають задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 01 лютого 2017 року Фрунзенським районним судом міста Харкова видано виконавчий лист по стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частин всіх доходів , але не менше 30% мінімального доходу громадян України, починаючи з 07 серпня 2015 року і до досягнення повноліття, який наразі перебуває на виконанні Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ Харківській області.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Постановою головного державного виконавця від 11 грудня 2018 року описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421).

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статей 1173, 1174 ЦК України необхідно встановити не лише протиправну поведінку (протиправну бездіяльність), але й шкоду та причинний зв`язок між протиправною поведінкою (протиправною бездіяльністю) та шкодою.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 зазначає, що державним виконавцем незаконно здійснено опис належної їй квартири та виставлено її на торги, вона вимушена була звертатись до суду для захисту її права власності на житло. Неправомірність дій ВДВС встановлена судовим рішенням.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою не надано доказів щодо спричинення моральної шкоди, в чому полягає моральна шкода не наведено, її розмір не обґрунтовано.

Сам факт наявності судового рішення про задоволення скарги на дії державного виконавця, на яке посилається позивач як на підставу позовних вимог, не є безумовною підставою вважати, що позивачу спричинено моральну шкоду та вона знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з діями державного виконавця. Квартира реалізована не була, а сплата заборгованості по аліментам також не свідчить про спричинення моральної шкоди.

ОСОБА_3 в червні 2018 року у визначеному законом порядку звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області щодо здійснення опису квартири та передання цієї квартири на зберігання стягувачу.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Отже, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення в порядку ст. 447 ЦПК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди та не може беззаперечно вважатися порушенням прав позивача, оскільки входить до механізму судового контролю.

За таких обставин висновки суду щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди не є обґрунтованими.

Щодо незалучення до участі Державної казначейської служби України, то суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи приймав участь представник ГУ ДКСУ у Харківській області Пузіков В.А., надавав відзив на позовну заяву. 10 жовтня 2019 року цим же представником подана апеляційна скарга на рішення суду.

Отже, вважати, що органи ДКСУ не брали участь у розгляді справи не можна.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу не вбачається.

В обґрунтування даних вимог позивачем долучено акти виконаних робіт від 03 січня 2019 року та 05 березня 2019 року про виконання умов договору про надання правової допомоги від 18 грудня 2018 року. Зі змісту цих актів вбачається, що адвокатом надано послуги з оскарження дій державного виконавця по справі 645/5885/15-ц. Між тим, з позовом ОСОБА_3 звернулась у травні 2019 року, зареєстровано окрему справу.

Тобто дії, що вчинені адвокатом, здійснені в межах іншої цивільної справи, а тому вирішення питання щодо компенсації судових витрат при розгляді справи про відшкодування шкоди не відповідає вимогам процесуального закону.

Кошти по сплаті витрат на правничу допомогу по цій справі задоволенню не підлягають, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення позову підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 серпня 2019 року у частині задоволення позовних вимогскасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, третя особа: Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області Комар Ганна Володимирівна про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями державного виконавця відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Державній казначейській службі України (Ідентифікаційний код юридичної особи 37567646; 01601, м.Київ, вулиця Бастіонна, будинок 6) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у сумі 1152 грн. 60 коп.(одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні шістдесят копійок).

Компенсувати Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області (Ідентифікаційний код юридичної особи 41430641; 61007, місто Харків, вулиця Біблика, будинок 18) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір у сумі 2236 грн. 60 коп. (дві тисячі двісті тридцять шість гривень шістдесят копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко