Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 753/18863/16-ц

провадження № 61-22229св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Київський метрополітен»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Київський метрополітен» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року у складі судді Даниленко В. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі - КП «Київський метрополітен») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати у сумі 39 357,08 грн, пеню у сумі 10 162,87 грн та 3 % річних у сумі 584,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 07 травня 2012 року КП «Київський метрополітен» уклало з фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1 договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 308 (далі - договір оренди від 07 травня 2012 року № 308), за умовами якого комунальне підприємство передало в оренду ФОП ОСОБА_1 частину підземного переходу площею 24,4 кв. м, розташованого на станції метро «Харківська» у м. Києві (перехід вестибюлю № 1), зі строком оренди - до 05 травня 2015 року. У зв`язку з порушенням ФОП ОСОБА_1 умов договору оренди від 07 травня 2012 року № 308 прокуратура м. Києва звернулася до суду з позовом про розірвання зазначеного договору та повернення орендованого майна територіальній громаді м. Києва, який рішенням Господарського суду міста Києва від 27 січня 2015 року у справі № 910/27868/14 задоволено. 10 червня 2015 року здійснено демонтаж належних ОСОБА_1 тимчасових огороджувальних конструкцій (кіоску), та підписано акт про повернення майна. Порушивши умови договору оренди від 07 травня 2012 року № 308 відповідач не сплатив орендної плати за період з квітня до 10 червня 2015 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судове рішення, яким розірвано договір оренди від 07 травня 2012 року № 308 та зобов`язано ОСОБА_1 звільнити орендоване майно та передати його орендодавцю, не оскаржувалося, тому зобов`язання відповідача щодо сплати орендної плати припинилося з 13 лютого 2015 року - з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва від 27 січня 2015 року у справі № 910/27868/14.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у справі відсутні підстави для стягнення з відповідача орендної плати з квітня до червня 2015 року, інфляційних втрат та 3 % річних, оскільки з моменту набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору оренди від 07 травня 2012 року № 308 зобов`язання за цим договором вважається припиненим.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КП «Київський метрополітен», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасуватирішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Дарницького районного суду м. Києва.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

У квітні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували статті 653, 795 ЦК України, які регулюють порядок нарахування орендної плати після закінчення або дострокового розірвання договору. У пункті 3.5 договору оренди від 07 травня 2012 року № 308 визначено останнім днем сплати орендної плати дату підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні майна орендодавцеві. З цих підстав КП «Київський метрополітен» вважає, що має право на стягнення орендної плати після розірвання договору оренди від 07 травня 2012 року № 308, інфляційних втрат та 3 % річних за час фактичного користування відповідачем майном.

Відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 07 травня 2012 року між орендодавцем - головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі - КМДА), орендарем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) та підприємством (отримувачем коштів) КП «Київський метрополітен» укладено договір № 308 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду частину переходу загальною площею 24,4 кв. м на станції метро «Харківська» (вестибюль № 1) для торгівлі непродовольчими товарами, строк оренди - до 05 травня 2015 року.

Цього ж дня між сторонами підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, визначеного в договорі оренди від 07 травня 2012 року № 308.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27 січня 2015 року у справі № 910/27868/14 договір оренди від 07 травня 2012 року № 308 розірвано, зобов`язано ФОП ОСОБА_1 . звільнити орендовану частину переходу на станції метро «Харківська» (вестибюль № 1) загальною площею 24,4 кв. м.

10 червня 2015 року працівники управління з питань надзвичайних ситуацій КМДА на виконання припису головного управління контролю за благоустроєм м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 09 квітня 2015 року № 1505310 провели демонтаж кіоску, встановленого ФОП ОСОБА_1 на станції метро «Харківська» (вестибюль № 1).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Аналогічні норми містилися у статтях 3 та 15 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій (далі - ЦПК України 2004 року).

За суб`єктним складом у справі наявний спір між КП «Київський метрополітен» та ОСОБА_6 як фізичною особою-підприємцем після припинення здійснення ним підприємницької діяльності, що відповідно до чинного Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII належить до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктивного складу та змісту правовідносин сторін.

Разом з тим, на момент розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій діяла попередні редакції ГПК України та ЦПК України 2004 року, які визначали підвідомчість такого спору до цивільної юрисдикції.

У такому разі, відкриття провадження у справі та розгляд її по суті у порядку цивільного судочинства відповідало вимогам норм процесуального права, чинних на момент розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами статті 653, 795 ЦК України не відповідають вимогам закону.

Відповідно до статті 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

У зв`язку з достроковим розірванням договору оренди від 07 травня 2012 року зобов`язання щодо сплати орендної плати припинилися з 13 лютого 2015 року, коли рішення Господарського районного суду міста Києва від 27 січня 2015 року у справі № 910/27868/14 набрало законної сили, тому заявлені позовні вимоги обґрунтовано визнано безпідставними.

Проте, слід зауважити, що главою 83 ЦК України регулюються відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша статті 759 ЦК України).

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина перша статті 785 ЦК України).

У такому разі, після дострокового розірвання договору оренди відносини з фактичного користування ОСОБА_1 нерухомим майном та недоотримання КП «Київський метрополітен» доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналогічна норма містилася у статті 11 ЦПК України 2004 року.

За відсутності між сторонами договірних відносин, нарахування орендної плати з квітня 2015 року до 10 червня 2015 року, не може вважатися законним, а вимог щодо повернення коштів, набутих або збережених без достатньої правової підстави КП «Київський метрополітен» у цій справі не заявляло, тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у позові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, то у справі немає підстав для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Київський метрополітен» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
С. П. Штелик