Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1967/18 Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 59 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Пасічного Т.З.

у цивільній справі №280/1967/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар», третя особа: Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про спонукання до укладення договору, захист права споживача, відновлення порушеного права та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії посадових осіб ПрАТ «Київстар» щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 за 20.11.2018р., стягнути з ПрАТ «Київстар» на його користь витрати «матеріальних ресурсів та часу», витрачені на підготовку звернення від 20.11.2018р., яке належно відповідачем не розглянуто, та матеріалів до суду щодо оскарження протиправних дій в сумі 1 806,80 грн.; визнати протиправними дії ПрАТ «Київстар» щодо відмови укласти письмовий договір надання телекомунікаційних послуг до абонентського рахунку тел.НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; зобов`язати ПрАТ «Київстар» укласти письмовий договір надання телекомунікаційних послуг до абонентського рахунку тел.НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; стягнути з ПрАТ «Київстар» на його користь витрати по розгляду позовної заяви в суді 1 000,00 грн.; стягнути з ПрАТ «Київстар» на його користь 18 615,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що він є користувачем мобільного телефонного зв`язку ПрАТ «Київстар», абонентський номер НОМЕР_1 на його ім`я офіційно зареєстрований. 10,18 та 25.11.2018р., 1, 6 та 14.11.2018р. оператором йому було надіслано СМС повідомлення на номер телефону споживача, яким запропоновано новий тариф «3000 МБ Інтернету, безліміт у мережі та 100 хв. на інші мобільні. Вартість пакета послуг на 4 тижні 35 грн. Замовлення безкоштовне». У зв`язку з попередніми непорозуміннями щодо оплати та встановлення тарифів, які призвели до звернення до суду (справи 280/248/18, 280/1064/18 - позивачем оскаржується протиправність списання коштів за прийнятим без погодження зі споживачем рішенням про зміну тарифу), 20.11.2018р. позивач направив на електронну адресу відповідача заяву, в якій просив укласти письмовий договір на надання послуг мобільного зв`язку за запропонованим вище тарифом. Однак, в порушення ст.ст.15,20 Закону України «Про звернення громадян» заяву позивача в установленому порядку не розглянуто. Укладення договору на надання телекомунікаційних послуг є обов`язком оператора за умови, якщо запропонований споживачем послуг договір відповідає закону. На думку позивача, відмова в укладенні договору на умовах, запропонованих самим же оператором суперечить здоровому глузду, тому ГО «Проти придурків та ідіотів» позивач зазначив третьою стороною у справі. Позивач вважав, що відмова оператора від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627, 630 ЦК України та п.4 ч.1 ст.39, п.1 ч.2 ст.63 Закону №1280, п.16 Правил, п.2.2 основних вимог, тому має бути визнана судом протиправною. Позбавлення надання телекомунікаційних послуг призвело до позбавлення можливостей реалізувати ним свої звички і бажання, призвело до погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивач зазначав, що відмовою у наданні телекомунікаційних послуг, укладенні договору надання телекомунікаційних послуг його позбавлено права вільно визначити свою поведінку, у зв`язку з чим позивач оцінив розмір завданої йому моральної шкоди в сумі п`яти мінімальних розмірів заробітної плати - 18 615,00 грн. Крім того, позивачем наданий розрахунок вартості матеріальної шкоди, а саме: витрати часу у сумі 1 792,80 грн. та папір, амортизація оргтехніки, інше - 14 грн.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, рішенням суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, прийняте з порушенням норм як процесуального так і матеріального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції в недотримання вимог ч.3 ст.89 ЦПК України не оцінив витяг з журналу відправлених листів позивача як визначає ч.1 ст.229 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення не зазначив аргументів позивача про те, що в порушення ст.15,20 ЗУ «Про звернення громадян», заяву позивача від 20.11.2018 року в установленому порядку не розглянуто, відповіді не надано. Крім того, вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що електронне звернення являється належним та допустимим доказом у справі. На думку апелянта, ним належним та допустимим способом в позовній заяві доведено суду про те, що відмова укладання письмового договору порушує принцип добросовісності, адже дозволяє нескінченно змінювати умови надання послуг, примушує споживача до послуг, йому не потрібних, оплачувати які позивачу, як особі з незначними доходами,- проблематично, про що позивач вказував у абз.3 стор.1 позовної заяви. Такі неправомірні дії, на думку апелянта, призвели до позбавлення права вільно визначати свою поведінку, можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру які є явні і не потребують доказуванню, необхідність вжиття додаткових заходів для вирішення питання щодо належного спілкування, витрачання особистого часу тощо для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилося на його психоемоційному стані. Крім того, вважає, що матеріальні ресурси, витрачені на підготовку заяви, мають безпосередній зв`язок з неправомірними діями відповідача, а тому є витратами, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Проте суд на ці обставини уваги не звернув та не дав їм належної оцінки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що телефонний номер НОМЕР_2 із моменту активації - 24.12.2009р. по 26.03.2018р. обслуговувався ПрАТ «Київстар» відповідно до публічного договору, телекомунікаційні послуги за яким надавалась знеособлено (анонімно). При цьому номер НОМЕР_2 за ОСОБА_1 як абонентом у зазначений період не був зареєстрований. З 27.03.2018р. телефонний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 При цьому телекомунікаційні послуги за номером ОСОБА_1 надаються на підставі публічного договору, що підтверджується довідкою №16455/03 від 22.08.2018р., виданою начальником відділу каналів кореспонденції з клієнтами ПрАТ «Київстар» ОСОБА_2 (а.с.69).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення позову не було.

При цьому судом враховано, що відповідно до статті 1 Закону України «Про телекомунікації» абонент - споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває у його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі.

Відповідно до ч.1 ст.32 даного Закону споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг, зокрема, мають право на: вільний доступ до телекомунікаційних послуг; вибір оператора, провайдера телекомунікацій; вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно до п.2.3 Умов надання телекомунікаційних послуг Приватного акціонерного товариства «Київстар» договір з абонентом передплаченого зв`язку є публічним. Умови для абонента передплаченого зв`язку є публічною пропозицією укласти договір. Договір з абонентом передплаченого зв`язку складається з наступної сукупності документів: оприлюднення на Інтернет-сайті тексту умов, тарифних планів та умов окремих додаткових послуг оператора. Договір з абонентом передплаченого зв`язку на надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку укладається в усній формі у момент активації цим абонентом відповідної ідентифікаційної картки.

Згідно ст.626, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.ч.1,2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення, транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Отже, положення про публічний договір є винятком із загального принципу свободи договору, встановленого з метою захисту прав споживачів в певній сфері відносин. Особливістю публічного договору є те, що споживач позбавлений можливості брати участь у визначенні умов даного договору. Разом з тим, він вправі вільно обирати особу, яка надає послуги на підставі публічного договору, умови такого договору й не може бути обмежений у праві відмовитись від отримання послуг.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що законних підстав до зобов`язання відповідача укласти з позивачем письмовий договір про надання послуг не було.

Крім того, щодо ненадання відповіді на звернення позивача, суд обгрунтовано виходив з того, що за вимогами ч.1,ч.3 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Разом з тим, позивачем не доведено належним чином факт отримання відповідачем його звернення.

Оглянутий судом журнал відправлених листів цих обставин не підтверджує.

У зв`язку з наведеним достатніх підстав для задоволення вимог позивача в цій частині не було.

Оскільки вимоги про відшкодування шкоди є похідними від зазначених вище вимог, то підстав для їх задоволення також не було.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 30.08.2019 року.