Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк», Банк) до ОСОБА_1 про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя, суд,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до Василівського районного суду звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» із позовом до ОСОБА_1 про передачу предмета іпотеки в управління іиотекодержателя, в якому просить суд передати в управління Комерційного банку «ПриватБанк» нерухомість, а саме: квартиру, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на період до її реалізації або повного виконання умов кредитного договору №ZPDNGA00002276 від 23 серпня 2007 року; надати Комерційному банку «ПриватБанк» право на укладення будь-яких угод, пов`язаних з переданим в управління майном в тому числі договорів оренди, угод і підприємствами для обслуговування квартири, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на період до її реалізації або повного виконання умов кредитного договору №ZPDNGA00002276 від 23 серпня 2007 року, отримання коштів за даними угодами; зобов`язати ОСОБА_1 передати іпотекодержателю правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а саме, квартири, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на період до її реалізації або повного виконання умов кредитного договору №ZPDNGA00002276 від 23 серпня 2007 року та інші необхідні для управління майном документи, надати фізичний доступ до переданого в управління майна (передати ключі, коди охоронної сигналізації тощо); стягнути з Відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору №ZPDNGA00002276 від 23 серпня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9910 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між Банком та ОСОБА_2 23 серпня 2007 року укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Жук Л.М. та зареєстровано в реєстрі за №1615.Відповідно до умов договору іпотеки Відповідач передав в іпотеку належне йому майно на праві власності, а саме, квартиру, загальною площею 49,9 м2, житловою площею 28,2 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Заборгованість за основним зобов`язанням не погашена, Відповідач станом на 22 листопада 2018 року має заборгованість 85504,01 Доларів США, яка складається з наступного: 9043,51 Доларів США - заборгованість за кредитом; 19705,38 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2070,00 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 54685,12 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На сьогоднішній день задовольнити забезпечені іпотекою вимоги, за рахунок предмета іпотеки, неможливо у зв`язку з застосуванням судом, при розгляді справи про звернення стягнення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Василівського районного суду від 29 грудня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Василівського районного суду від 13 березня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Згідно зі ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №ZPDNGA00002276 від 23 серпня 2007 року ОСОБА_1 отримав кредит в ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», у розмірі 9910 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2017 року.

З 21 травня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк».

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 23 серпня 2007 року укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Жук Л.М. та зареєстровано в реєстрі за №1615.

Відповідно до умов договору іпотеки Відповідач передав в іпотеку належне йому майно на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 19 липня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради та зареєстровано в реєстровій книзі 20: за номером 19686589 , наступне нерухоме майно квартиру, загальною площею 49,9 м2, житловою площею 28,2 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Квартира).

Згідно зі статями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення умов кредитного договору та ст. 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання виконав частково.

Банк звернувся за захистом своїх порушених прав до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 02 березня 2009 року Василівський районний суд Запорізької області ухвалив рішення, яким позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №ZPDNGA00002276 від 23 серпня 2007 року, в розмірі 10398,29 Доларів США, що становить 80066,83 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 28,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

До теперішнього часу власником предмету іпотеки є Відповідач, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Заборгованість за основним зобов`язанням не погашена, Відповідач станом на 22 листопада 2018 року має заборгованість 85504,01 Доларів США, яка складається з наступного: 9043,51 Доларів США - заборгованість за кредитом; 19705,38 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2070,00 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 54685,12 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Отже, Позивачем доведено, що рішення суду від 02 березня 2009 року не виконане, а Відповідач має борг за Кредитним договором.

Разом з тим, позові вимоги суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст..12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач АТ КБ «Приватбанк» скористався своїм правом та звернуся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як зазначено вище, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2009 року (№2-140/2009) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №ZPDNGA00002276 від 23 серпня 2007 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, Квартиру в АДРЕСА_1 .

Разом з тим, постановою державного виконавця відділу ДВС Василівського РУЮ Запорізької області від 20 жовтня 2014 року, виконавчий лист №2-140/2009, про звернення стягнення на предмет іпотеки, повернено стягувачу ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», зазначене майно боржника ОСОБА_1 , Квартира в АДРЕСА_1 , на яке необхідно звернути стягнення підпадає під дію зазначеного Закону. На даний час не є можливим звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Оскільки Квартира використовується боржником ОСОБА_1 для проживання, вона підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», необґрунтованими є вимоги Позивача про передачу в управління Банку Квартири в АДРЕСА_1 , на період до її реалізації та право на укладення будь-яких угод на період до реалізації квартири.

Крім того, Позивач посилається на наступні обставини. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається заходи щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Проте, в рішенні суду від 02 березня 2009 року про звернення стягнення такі заходи зазначені не були.

Суд звертає увагу, що позов не містив вимог про заходи забезпечення збереження предмету іпотеки, тобто такі заходи були непотрібні. Відповідно, судом такі позовні вимоги не розглядалися та рішення суду з цього приводу не ухвалювалося. Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2009 року (№2-140/2009) набрало законної сили.

Також позивачем АТ КБ «Приватбанк» не надано докази, що відповідач ОСОБА_1 не передає Позивачеві правовстановлюючі документи на Квартиру, перешкоджає фізичному доступу до Квартири, не обґрунтовано, які саме інші документи слід передати Позивачеві для управління майном.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, суд також не стягує понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя- відмовити.

Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя М.А.Носик