ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9649/19 Справа № 205/4822/19 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агростеп-1

на ухвалу Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп-1» до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів - закрито.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 просить задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 та скасувати ухвалу Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року про закриття провадження у справі №205/4822/20149 і направити справу для продовженя розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 на ухвалу Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року просить в задоволенні апеляційної скарги ТОВ Агростеп-1 на ухвалу Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року по справі №205/4822/2019 відмовити в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 звернулося до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що згідно з платіжним дорученням №51 від 08 січня 2019 року ТОВ «Агростеп-1» помилково через ПАТ «Банк Восток» перерахувало на рахунок Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 кошти в сумі 125 000, 00 грн. без ПДВ. Призначення платежу оплата за юридичні послуги згідно договору № 01/01 від 02.01.2019 року.

ТОВ Агростеп-1 не укладало ніяких договорів з ФОП ОСОБА_2 , такого договору не існує як не існує і доказів фіксації факту вчинення відповідного правочину, а отже і правові підстави для перерахунку коштів відповідачу та їх набуття відповідачем відсутні.

У звязку із чим ТОВ Агростеп-1 вимушено звернутися до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми безпідставно набутих коштів.

При цьому, на думку ТОВ Агростеп-1, втрата відповідачем статусу суб`єкта підприємницької діяльності у зв`язку із ліквідацією такого ФОП, на час звернення до суду обумовлює виключно цивільну юрисдикцію даного спору.

Відповідно до ст.124 Конституції України закріплєно, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно із ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (частини перша та друга статті 3 ГК України).

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини по даній цивільній справі виникли між двома суб`єктами господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю та фізичною особою підприємцем.

Згідно із вимогами ст.52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

З правової позиції викладеній у Постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 910/8729/18, провадження № 12-294гс18) вбачається, що у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відтак, закриваючи провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів, суд першої інстанції дійшов до правильного та обгрунтованого висновку, що суб`єктний склад учасників та зміст правовідносин сторін виник під час здійснення ними господарської діяльності, то зобов`язання відповідача із втратою його статусу як ФОП не є припиненими, а отже спір щодо стягнення суми безпідставно набутих коштів підлягає розгляду саме в порядку господарського судочинства, то у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України наявні підстави для закриття провадження у справі.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що суд першої інстанції, як підставу для закриття провадження у справі зазначив п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, а саме, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства із посиланням на суб`єктний склад учасників та зміст правовідносин сторін, а апелянт звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно набутих коштів з підстав, передбачених ст.1212 ЦК України, колегія суддів ставиться критично з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що саме підставою для звернення ТОВ Агростеп-1 до суду із позовом до відповідача став помилковий перерахунок грошових коштів на рахунок Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , тобто суб`єктний склад учасників та зміст правовідносин виник під час здійснення ними господарської діяльності, а тому даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агростеп-1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Леніського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича