Суд
Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 755/14254/15-ц

провадження № 61 -24724 св 18

Верховний Суду складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. 0., Петрова Є.В . ,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі - Національний історико-архітектурний музей «Київська фортеця», третя особа: Київська міська державна адміністрація,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця», на ухвалу апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року, ухвалену у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., Поливач Л.Д., Болотова Є.В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 21474/111 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Національного юторико-архітектурного музею «Київська фортеця» (далі - НІАМ «Київська фортеця») про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

На обґрунтування вимог зазначав, що рішенням апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2014 року його поновлено на посаді директора НІАМ «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року. Фактичне поновлення на роботі з обсягом повноважень директора, які він мав до звільнення, було здійснено лише 12 березня 2015 року відповідно до наказу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2015 року №73-к.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просив стягнути із НІАМ «Київська фортеця» на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 14 березня 2014 року по 11 березня 2015 року в розмірі 55 375 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 Стягнуто із НІАМ «Київська фортеця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 14 березня 2014 року по 16 квітня 2014 року у розмірі 4 770 грн 72 коп. В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення апеляційного суду міста Києва від 10 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено ухвалу про стягнення із НІАМ «Київська фортеця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 13 березня 2014 року по 11 березня 2015 року у розмірі 49 695 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, виноситься ухвала про виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки. В той же час, поновлення на роботі означає поновлення в правах працівника із всіма правами, гарантіями, повноваженнями та обов`язками які існували на дату звільнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга НІАМ «Київська фортеця» на ухвалу апеляційного суду міста Києва від Об квітня 2017 року, у якій заявник просив поновити строк для подання касаційної скарги, скасувати ухвалу апеляційної інстанції і постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити. Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 травня 2017 року поновлено НІАМ «Київська фортеця» строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду міста Києва від Об квітня 2017 року, касаційна скарга залишена без руху для усунення недоліків до 19.06.2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 755/14254/15-ц з Дніпровського районного суду міста Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 755/14254/15-ц передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач ОСОБА_2 з власної ініціативи не виконував рішення суду і наказ про поновлення його на роботі. Лише 16 грудня 2014 року апеляційний суд міста Києва, за заявою позивача, надав роз`яснення на своє рішення від 13 березня 2014 року щодо поновлення ОСОБА_2 на роботу як одноособового керівника із збереженням повноважень керівника, які існували на час його звільнення. Тому вважають, що наявність наказу Департаменту культури КМДА № 12б-к від 17.04.2014, винесеного на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 15 квітня 2014 року, позивач ОСОБА_2 був поновлений на посаді директора НІАМ «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року, належним виконанням рішення про поновлення його на роботу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що наказом Головного управління культури Київської міської державної адміністрації № 70-к від 10 травня 1995 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду директора музею «Київська фортеця» з 10 травня 1995 року.

Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації-) № 299-к від 05 липня 2012 року за безпідставне невиконання доручень Головного управління комунальної власності від 12 червня 2012 року, Головного управління культури від 03 липня 2012 року ОСОБА_2 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 317-к від 17 липня 2012 року ОСОБА_2 звільнено з посади директора музею «Київська фортеця» у зв`язку з систематичним невиконанням покладених на нього обов`язків.

Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 437-к від 17 вересня 2012 року внесено зміни і доповнення до наказу № 317-к у частині дати звільнення ОСОБА_2 Наказом Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 537-к від 05 листопада 2012 року скасовано наказ № 437-к від 17 вересня 2012 року та змінено дату звільнення на 05 листопада 2012 року.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2014 року (в іншій справі) визнано незаконними накази Головного управління культури і мистецтв виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05 липня 2012 року № 299-к про оголошення догани; від 17 липня 2012 року №317-к про звільнення з роботи; від 17 вересня 2012 року № 437-к «Про внесення змін і доповнень до наказу Головного управління культури від 17 липня 2012 року за № 317-к»; від 05 листопада 2012 року № 537-к «Про внесення змін і доповнень до наказу Головного управління культури від 17 липня 2012 року № 317-к». Поновлено ОСОБА_2 з 05 листопада 2012 року на посаді директора Національного історико- архітектурного музею «Київська фортеця». Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання (а.с.73-79 т.1).

На підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 15 квітня 2014 року, ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді директора Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року згідно з наказом Департаменту культури виконавчого

органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №126-к від 17 квітня 2014 року (а.с.113 т.1).

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року роз`яснено рішення апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2014 року щодо поновлення ОСОБА_2 з 05 листопада 2012 року на посаді директора НІАМ «Київська фортеця», яке передбачає його поновлення на цій самій посаді зі збереженням повноважень одноосібного керівника, які існували на час його звільнення (а.с.136 т.2).

Наказом Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 73-к від 11 березня 2015 року поновлено ОСОБА_2 на посаді директора НІАМ «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року. Вважати ОСОБА_2 призначеним на посаду генерального директора НІАМ «Київська фортеця» з 21 січня 2013 року у зв`язку з проведенням державної реєстрації змін до Положення про Національний історико-архітектурний музей «Київська фортеця», затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21 липня 2012 року № 1268. Звільнено ОСОБА_3 , генерального директора НІАМ «Київська фортеця» з займаної посади 11 березня 2015 року у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу (п.6 ст.40 КЗпП України) (а.с.4-6 т.1).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст.1 29-1 Конституції України).

Відповідно до частини третьої статті З ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина п`ята статті 235 КЗпП України). Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 ЦПК України).

Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи (п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від Об листопада 1992 року).

Відповідно до от. 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2014 року ОСОБА_2 , відповідно до ст. 235 КЗпП України, поновлено на попередній роботі, тобто відновлено умови праці, які він мав до звільнення, а тому з моменту видачі наказу про поновлення на роботі він мав бути прийнятий на ту ж посаду, що за функціональними обов`язками, оплатою праці, робочим місцем мала відповідати роботі, яку він виконував до звільнення.

Разом з тим, на дату видачі наказу № 126-к від 17 квітня 2014 року «Про поновлення ОСОБА_2 » посади директора НІАМ «Київська фортеця» у штатному розписі працівників музею на 2014 рік не передбачено, керівником музею виступав генеральний директор, посаду якого обіймала інша особа.

Згідно положень посадової інструкції директора історико-архітектурної пам`ятки- музею «Київська фортеця» до звільнення ОСОБА_2 виконував обов`язки керівника (директора) одноособово.

У зв`язку з наведеними обставинами ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про роз`яснення рішення апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року цю заяву задоволено, роз`яснено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року про поновлення ОСОБА_2 з 05 листопада 2012 року на посаді директора НІАМ «Київська фортеця», передбачає його поновлення на цій самій посаді зі збереженням повноважень одноосібного керівника, які існували на час його звільнення.

На виконання вказаної ухвали суду Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано наказ від 11 березня 2015 року № 73-к, яким поновлено ОСОБА_2 на посаді директора НІАМ «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року; вирішено вважати ОСОБА_2 призначеним на посаду генерального директора НІАМ «Київська фортеця» з 21 січня 2013 року у зв`язку з проведенням державної реєстрації змін до Положення про НІАМ «Київська фортеця»; звільнено ОСОБА_3 , генерального директора НАЇМ «Київська фортеця», із займаної посади 11 березня 2015 року у зв`язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Таким чином, наказ про поновлення ОСОБА_2 на роботі як одноосібного керівника музею було видано лише 11 березня 2015 року, а тому апеляційний суд обгрунтованно непогодився з висновком Дніпровського районного суду, який не вбачав затримки виконання рішення суду при поновленні ОСОБА_2 на попередньому місці роботи.

Середньоденна заробітна плата встановлена рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року у розмірі 198,78 грн.

Відтак, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі становить 49695 грн, яка підлягає стягненню з Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця».

За таких обставин, доводи касаційної скарги щодо належного виконання рішення суду від 13 березня 2014 року про поновлення ОСОБА_2 на попередньому місці роботи шляхом формального винесення наказу № 126-к від 17 квітня 2014 року про призначення на посаду, якої не передбачено штатним розписом, без можливості виконувати посадові обов`язки, які він виконував до звільнення, являються безпідставними, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. А. Калараш

Судді: А. О. Лесько

Є. В. Петров