Справа 688/4043/19
№ 2/688/1210/19
Рішення

Іменем України

(заочне)

24 грудня 2019 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

06 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині кожному належить кімната АДРЕСА_1 . У вказаній кімнаті зареєстрований також ОСОБА_4 , згоду на реєстрацію якого позивач не давала. Факт реєстрації відповідача став їй відомим у вересні 2019 року внаслідок звернення за оформленням субсидії з оплати комунальних послуг. Із ОСОБА_4 позивач не знайома, він не є членом її сім`ї, спільним побутом із ним не пов`язана, будь-якої участі у витратах по утриманню житла та проведенні ремонту він не приймає, комунальні послуги не сплачує. Відповідач жодного дня не проживав у вищезгаданій кімнаті, його речей в ній немає, будь-які договірні відносини між ними також відсутні. Наявність реєстрації останнього в належній позивачу кімнаті перешкоджає оформити соціальні пільги, повноцінно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном. А тому, просить суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Вказала, що у спірній кімнаті проживає вона із сином з 2003 року. При вселенні кімната була пустою, будь-які речі у ній були відсутні. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 у кімнаті не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, договірні відносини з приводу користування житлом відсутні, просила суд ухвалити заочне рішення, яким позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав, з підстав, викладених у ньому. Просив суд ухвалити заочне рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзиву не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав. Підтвердив, що відповідач ОСОБА_4 у кімнаті АДРЕСА_1 не проживає, особистих речей у ній не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, договірні відносини з приводу користування житлом з позивачем відсутні, просив позов задовольнити.

В зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, за згодою позивача та її представника на заочний розгляд справи, суд ухвалив у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд дійшов висновку позов задовольнити з наступних підстав.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.317 Цивільного кодексу України кожен громадянин має право вільно володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому на праві власності майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 383 ЦК Українита ст.150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику квартири (будинку) право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням володіння.

Як встановлено в суді та вбачається з свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 04.04.2012 року, посвідченого виконкомом Шепетівської міської ради, р.№195, витягу про державну реєстрацію прав серії СЕА №930951 від 01.06.2012 року, виданого Шепетівським бюро технічної інвентаризації, кімната АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах кожному.

З довідки відділу реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.09.2019 року вбачається, що у вказаній кімнаті значиться зареєстрованим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_2 , але фактично за вказаною адресою не проживає з 2003 року по грудень 2019 року, що підтверджується актами №1585 від 25.09.2019 року та №1763 від 04.12.2019 року, посвідченими майстром ПП «Управлінська компанія «Управдом».

Даний факт підтвердили також допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є сусідами позивача, ствердивши, що відповідач ОСОБА_4 у кімнаті АДРЕСА_1 не проживає з 2003 року, житлом з того часу не користується.

Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позов слід задовольнити, а відповідача ОСОБА_4 слід визнати таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 .

Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі ст.ст. 321, 383 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житлом, а саме: кімнатою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт № НОМЕР_2 , виданий 02.08.2019 року ун.№052 органом 6831) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2019 року.

Суддя С.В. Козачук