28.08.2019
Справа №720/877/19
УХ В А Л А

28 серпня 2019 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Бурлаки В.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

До Новоселицького районного суду надійшла заява від представника позивача про відвід головуючого судді у зв`язку з тим, що останнім було винесено незаконну ухвалу про задоволення заяви відповідача про забезпечення позову. Крім того, посилається на те, що суддя Павлінчук С.С. втручався в роботу працівників апарату Новоселицького районного суду, зокрема зобов`язував працівника суду, який є відповідальним за реєстрацію вхідної кореспонденції не реєструвати без його згоди всю кореспонденцію по справах, які знаходяться в його провадженні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд заяви про відвід судді у його відсутності.

Головуючий суддя Павлінчук С.С. в судовому засіданні заявив собі самовідвід посилаючись на те, що дії сторони позивача у формі подачі заяв про відвід, в яких висловлюються необґрунтовані звинувачення щодо вчинення неправомірних дій з боку судді по даній справі, а також подача скарг у різні державні органи на дії судді, впливають на неупередженість головуючого під час прийняття рішень по даній справі.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява про відвід задоволенню не підлягає, а заяву про самовідвід слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Білуха проти України» (рішення суду від 09 листопада 2006 року) Європейський суд з прав людини встановив порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навівши такі мотиви. Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Судом встановлено, що 12.06.2019 року представником позивача та позивачем було подано заяву про відвід судді Павлінчука С.С. у зв`язку з тим, що останнім було винесено ухвалу без руху після спливу 35 днів з дня отримання позовної заяви. Ухвалою судді Новоселицького районного суду Павлінчука С.С. в задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено та передано до канцелярії суду для розгляду заяви іншим суддею. Відповідно до ухвали судді Новоселицького районного суду Ляху Г.О. в задоволенні заяви про відвід судді Павлінчука С.С. було відмовлено.

Представником відповідача 05.08.2019 року було подано заяву про забезпечення позову по вищевказаній цивільній справі. Ухвалою Новоселицького районного суду від 08.08.2019 року вказана заява була задоволена.

16.08.2019 року представником позивача було подано заяву про скасування ухвали Новоселицького районного суду від 08.08.2019 року. Ухвалою Новоселицького районного суду від 16.08.2019 року було задоволено заяву та скасовано заходи забезпечення позову.

Посилання як на підставу відводу на те, що суддею було незаконно винесено ухвалу про забезпечення позову, оскільки відповідач ОСОБА_2 не подав зустрічного позову є помилковим виходячи із наступного.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України зазначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Із системного аналізу п.2 ч.1 ст.151, ч.3 та ч.9 ст.153 ЦПК України слід зробити висновок про те, що закон не пов`язує право сторони цивільного процесу подавати заяву про забезпечення позову саме із перебування в статусі позивача по первісному чи по зустрічному позові, а мова йде лише про учасників справи, якими згідно ч.1 ст.42 ЦПК України є сторони та треті особи по справах позовного провадження. В свою чергу подання заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви чи під час такої подачі гіпотетично передбачає подачі їх особами в статусі позивачів, оскільки відповідач на цей момент і не повинен знати про такий факт.

Враховуючи вищевикладене, посилання на те, що 08.08.2019 року судом було незаконно винесено ухвалу про забезпечення позову саме за заявою відповідача без подачі ним зустрічного позову по даній справі є надуманим, оскільки не підтверджується жодною нормою ЦПК.

Згідно ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Посилання представника позивача на відсутність підстав для забезпечення позову з врахуванням вищевказаної норми не є підставою для задоволення відводу.

Також представник позивача посилається на те, що судом було навмисно проігноровано вимоги ч.4 ст.178 ЦПК України у зв`язку із тим, що відповідач подав відзив на позовну заяву без доказів, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам процесу, а тому він отримав його лише в суді 12.08.2019 року.

Згідно вищевказаної норми обов`язок направлення копії відзиву із додатками покладається саме на відповідача, а не на суд, а тому жодних порушень норм процесу головуючим допущено не було. В свою чергу згідно п.4 ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в тому числі у випадку ненадання копії відзиву на позов, однак це лише право, а не обов`язок суду, та може бути застосовано, в тому числі на підставі клопотання іншої сторони.

Крім того, представник позивача посилається як на підставу для відводу на те, що головуючим суддею по справі чиниться тиск на працівників апарату Новоселицького районного суду з метою порушення порядку реєстрації вхідної кореспонденції по даній справі, що жодним чином не відповідає дійсності та не підтверджено ніякими доказами.

Зокрема, посилання на те, що за вказівкою головуючого судді було здійснено виправлення на вхідному штампі заяви про забезпечення позову із 03.07.2019 року на 05.08.2019 року жодним чином не підтверджено. В свою чергу, із поштового конверту, в якому ОСОБА_2 було направлено разом із відзивом заяву про забезпечення позову вбачається, що він був поданий на пошту в Республіці Італія саме 06.07.2019 року, а тому не міг фізично прибути в Новоселицький районний суд 03.07.2019 року. Таким чином, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці впродовж часу із 01.07.2019 року по 02.08.2019 року він отримав заяву саме в перший робочий день, зокрема 05.08.2019 року, та відповідно ним не було пропущено передбачений ч.1 ст.153 ЦПК України строк для її розгляду.

Посилання на інші факти впливу головуючого судді на працівників апарату суду є також надуманими та не підтверджуються жодними доказами. Зокрема щодо факту несвоєчасної реєстрації заяви про скасування заходів забезпечення позову, то в своїй заяві про відвід представник позивача сам посилається на те, що відповідальний працівник суду йому пояснив свою бездіяльність по власній провині, однак по невідомій для суду причині ця відповідь представника не задовольнила.

Також, представник позивача посилається на незаконну вказівку помічника судді Павлінчука С.С. про направлення заяви про скасування забезпечення позову на автоматичний розподіл, оскільки суддя не хотів скасовувати свою незаконну ухвалу. Дана обставина також є неправдивою, оскільки згідно Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року №30 зі змінами та доповненнями, така заява передається раніше визначеному складу суду, про що свідчить протокол від 05.08.2019 року на аркуші справи 150, а тому автоматичний розподіл цієї заяви не проводився.

За вказаних обставин при розгляді даної заяви не встановлено також будь-яких інших обставин передбачених п.1-4 ст.36 ЦПК України. У зв`язку із цим у задоволенні заяви про відвід судді Павлінчука С.С. слід відмовити за безпідставністю.

В свою чергу заява про самовідвід підлягає задоволенню з наступних підстав.

Представником позивача в своїй заяві про відвід було вказано, що ним було письмово повідомлено голову Чернівецького апеляційного суду Марчука В.Т., подано заяву до Вищої ради правосуддя та до прокуратури Чернівецької області для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях судді Павлінчука С.С. складу кримінального або адміністративного правопорушення та можливості притягнення до відповідальності.

Вищевказані дії, а також подача заяв про відвід головуючого із надуманих підстав свідчать про упереджене ставлення сторони позивача до судді, впливають на його сприйняття справи, та з точки зору стороннього поінформованого спостерігача будуть викликати сумнів у об`єктивності головуючого під час розгляду даної справи.

На підставі ст.36 ЦПК України, керуючись ст.40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про відвід судді Павлінчуку С.С. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Задовольнити заяву про самовідвід судді Павлінчука С.С. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя