Справа № 462/5390/19
УХВАЛА

23 серпня 2019 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 /Заінтересована особа: Відділ державної РАЦС Залізничного районного управління юстиції/ про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою, у якій просить встановити факт того, що національність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 полька; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , вказавши у графі «національність» її матері ОСОБА_2 «полька» та вказавши національність ОСОБА_1 «полька».

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про РАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про РАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Щодо вимоги про зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Заявниця звернулась із заявою про встановлення факту належності її та її матері до національності «полька», посилаючись на неповноту та неправильність таких відомостей, зазначених в актових записах про народження, що на думку заявниці є підставою для внесення змін до актового запису щодо національності. При цьому рішення, дії чи бездіяльність органу РАЦС щодо внесення змін до актових записів цивільного стану заявниця не оскаржує.

З огляду на наведене, дана справа не містить ознак публічно-правового спору, а вимоги про зобов`язання органу РАЦС внести зміни до актових записів щодо національності є похідними від її вимог встановити певні обставини і неправильність відомостей, що містяться у таких записах.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічні висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 807/45/17 та від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

За таких обставин приходжу висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності та похідною від цієї вимоги вимогою про зобов`язання внести зміни до актового запису, а відтак у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись ст. 186,293,315 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 /Заінтересована особа: Відділ державної РАЦС Залізничного районного управління юстиції/ про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя:

Оригінал ухвали.