Номер провадження: 22-ц/813/7285/19
Номер справи місцевого суду: 521/5139/17
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

21 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який 02.06.2017 року та 07.07.2017 року уточнив, та просив суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та визнати право власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він звернувся до Першої Одеської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та прийняв її після свого рідного дядька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина якого складалася з нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири за АДРЕСА_1 . Після того, як сплинув шестимісячний строк прийняття спадщини іншими спадкоємцями, до Першої Одеської Державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 , але не із заявою про прийняття спадщини, а тільки із заявою, в якій просила не видавати свідоцтво про прийняття спадщини за законом на майно після померлого ОСОБА_5 , на підставі того, що ОСОБА_1 звертається до суду з заявою щодо продовження строку на прийняття спадщини, через що, як зазначав позивач, нотаріус порушив порядок провадження по спадковій справі, який складається з прийняття документів, що надійшли нотаріусу. При цьому позивач пояснив, що заяву від спадкоємця відповідача ОСОБА_2 було прийнято після спливу шестимісячного строку з порушеннями інструкції про вчинення нотаріальних дій, що потягло за собою невірне застосування кола осіб спадкоємців (т. 1, а.с. 3-4, 178-180, 189-191).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року (суддя Мазун І.А.) позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені (т. 1, а.с. 196-199).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 року (суддя Мазун І.А.) було задоволено заяву відповідачки ОСОБА_1 , заочне рішення від 12.07.2017 року - скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку (т. 1, а.с. 247-248).

21.09.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із зустрічною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та просили визнати за ними право власності за кожним по Ѕ частині квартири за АДРЕСА_1 , а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачі за зустрічним позовом посилалися на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги за правом представлення після смерті їх батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який є сином покійного спадкодавця - ОСОБА_5 , оскільки у відповідності до норм ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. При цьому позивачі зазначили, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.10.2012 року, яке набрало законної сили 04.12.2012 року, ОСОБА_1 було визначено додатковий строк протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . В межах встановленого судом двомісячного строку, а саме 28.12.2012 року ОСОБА_1 звернулась до Першої Одеської нотаріальної контори із заявою, у якій зазначила наступне: «На день смерті спадкодавця залишилося майно: квартира під АДРЕСА_1 . Прошу видати мені свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене майно, яке я приймаю». Таким чином, позивачі зазначили, що ОСОБА_1 , подавши вказану заяву у встановлений судом строк, прийняла спадщину в розумінні ст. 1268 ЦК України. Крім того, як зазначили позивачі за зустрічним позовом, у вказаній заяві ОСОБА_1 повідомила нотаріуса про іншого спадкоємця за законом - ОСОБА_2 , який також є онуком померлого ОСОБА_5 28.12.2012 року ОСОБА_1 також подала до Першої Одеської нотаріальної контори заяву про надання своєї згоди на включення до кола спадкоємців за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , його онука ОСОБА_2 , та на видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. 22.04.2013 року ОСОБА_2 звернувся до Першої Одеської нотаріальної контори із заявою, у якій вказував на те, що на день смерті спадкодавця залишилося майно: квартира під АДРЕСА_1 , грошові внески з нарахованими відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються в Одеській філії ПАТ «Ощадний банк України», яке він за законом приймає та просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом. Окрім наведеного позивачі за зустрічним позовом зазначили, що спірна квартира, права сторін на її успадкування та черговість спадкоємців померлого ОСОБА_5 вже неодноразово були предметами судових розглядів. Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2013 року у справі № 523/1780/13-ц було відмовлено у задоволені в позові ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування. При цьому позивачі зауважили, що у вказаному рішенні суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги (по праву представлення) померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , а також встановив, що ОСОБА_4 є спадкоємцем п`ятої черги за законом. Вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.02.2014 року. Окрім того, позивачі також зауважили, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.07.2014 року, яке набрало законної сили 15.10.2014 року, у справі № 521/21130/13-ц було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначеним рішенням також було встановлено черговість спадкоємців після смерті ОСОБА_5 .

Однак незважаючи на вказані обставини, ОСОБА_4 оспорює не тільки вищевказані свідоцтва про право на спадщину, але взагалі не визнає права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом. Крім того, вважаючи, що лише саме він має право на спадкування спірної квартири, ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та визнання за ним права власності на спірну квартиру в порядку спадкування в цілому. Так, оскільки позивач за первісним позовом не визнає право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачі за зустрічним позовом просили визнати право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину спірної квартири за кожним з них та стягнути з ОСОБА_4 судові витрати (т. 2, а.с. 8-13).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_4 вирішено задовольнити. А саме, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 березня 2017 року, видане Першою Одеською Державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , зареєстрованого в реєстрі відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 14.03.2017 року № 47065705 на ім`я ОСОБА_2 в частині Ѕ частки спадкового майна на однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кімнати, загальною площею 33,7 кв.м, у тому числі житловою - 17,8 кв.м. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 березня 2017 року, видане Першою Одеською Державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , зареєстрованого в реєстрі відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 14.03.2017 року № 47065654 на ім`я ОСОБА_1 в частині Ѕ частки спадкового майна на однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кімнати, загальною площею 33,7 кв.м, у тому числі житловою - 17,8 кв.м. Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 на однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з однієї кімнати, загальною площею 33,7 кв.м, у тому числі житловою - 17,8 кв.м. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом вирішено відмовити (т. 2, а.с. 97-101).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 30.07.2019 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування доводів своєї скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права, а також не повно та не вірно встановлені обставини, що мають суттєве та вирішальне значення для вирішення справи, внаслідок неправильного дослідження доказів та їх оцінки. Зокрема, апелянт зауважив, що ОСОБА_4 не тільки не оспорює свідоцтва про право на спадщину, але і не визнає права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спірну квартиру та їх спадкові права. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями першої черги за законом (за правом представлення) після смерті їх батька ОСОБА_6 , який є сином покійного спадкодавця ОСОБА_5 . Тому апелянт вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають право на отримання рівних часток спадкового майна. Крім того апелянт зазначив, що права сторін на спадкування спірної квартири неодноразово були предметом судових розглядів (справа № 523/1780/13-ц, 521/21130/13-ц). Також апелянт зазначає, що ОСОБА_4 жодним чином не оскаржував дії (бездіяльність) нотаріуса та навпаки сам наполягав на не видачі свідоцтва про право на спадщину, про що свідчать його дві заяви нотаріусу від 18.09.2012 року та 21.01.2013 року, які наявні в матеріалах спадкової справи, а їх копії в матеріалах цивільної справи. На думку апелянта вказане свідчить про повну згоду ОСОБА_4 з діями нотаріуса, оскільки зміст його заяв зводився виключно до існування судових процесів із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім іншого апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку стосовно того, що начебто ОСОБА_4 не має іншої можливості отримати спадщину, при цьому жодним чином не обґрунтувавши вказаний висновок. Окрім зазначеного, апелянт зауважив, що суд першої інстанції повинен був залучити до участі в справі Першу Одеську державну нотаріальну контору (або відповідного державного нотаріуса) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, що, однак, суд першої інстанції всупереч норм діючого законодавства та позиції Пленуму Верховного суду України не здійснив. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалили нове про відмову в задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічний позов (т. 2, а.с. 104-113).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення ухвалено 26.06.2019 року, повний текст рішення виготовлено 03.07.2019 року, про що безпосередньо зазначено в резолютивній частині рішення. З апеляційною скаргою представник апелянтів звернувся до суду 30.07.2019 року, що підтверджується відповідними відмітками суду першої інстанції. Отже, апелянт звернувся до суду з апеляційною скаргою у встановлений законом строк. Судовий збір апелянтом сплачено, про що свідчать відповідні квитанції від 30.07.2019 року (т. 2, а.с. 114, 115).

Так, апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, перешкоди для відкриття апеляційного провадження у справі відсутні, тому на підставі ч.1 ст. 359 ЦПК України, суд вважає за необхідне відкрити апеляційне провадження.

Відповідно до ст. 360 ЦПК України, учасники справ, мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

-найменування суду апеляційної інстанції;

-ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності;

-обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

-у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

-перелік матеріалів, що додаються.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. До відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 352-354, 357, 359, 361 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Копію апеляційної скарги з поданими матеріалами направити особам, які беруть участь у справі та запропонувати надати суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу протягом десяти календарних днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

21.08.2019 року м. Одеса