Справа № 369/4590/19
Провадження № 2/369/2697/19
03.07.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Медведського М.Д.,
за участю секретаря - Головатюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації , -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 07 грудня 2013 року між ним громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1086 в Книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ставши дружиною Позивача Відповідачка разом з дітьми отримала можливість зареєструватись за адресою : АДРЕСА_1 .
Згідно довідки форми 3 за № 219 від 27 лютого 2019 року, ОСОБА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , де займає загальну площу 192 кв.м.Власник особового рахунку ОСОБА_1 Будинок належить домовласнику.
На вказаній житловій площі зареєстровано три особи, в тому числі : ОСОБА_2 , 1989 року народження, ОСОБА_3 , 2013 року народження, ОСОБА_4 ,2015 року народження.
23 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, оскільки сімейне життя між ним та Відповідачем призвело до припинення шлюбних відносин, спільне господарство не велося, шлюбні відносини були припинені, збереження сім`ї було не можливо і суперечило інтересам подружжя.
За досягнутою згодою між Позивачем та Відповідачем її спільні діти проживають з матір`ю.
Згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2017 року було задоволене позов ОСОБА_1 , та шлюб зареєстрований 07 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1086,- розірвано.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 липня 2013 року ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 , набув у власність один цілий житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою : АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 .
Після розлучення Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу він жодним чином не чинив. Сервітуту на право користування будинком АДРЕСА_1 встановлено не було. Йому відомо, що відповідач проживає після розлучення у АДРЕСА_2 .
Тому на підставі вищевказаного просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.
Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача до суду направив заяву у якій позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним.
Як встановлено в судовому засіданні, 07 грудня 2013 року між громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1086 в Книзі реєстрації шлюбів. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ставши дружиною Позивача Відповідачка разом з дітьми отримала можливість зареєструватись за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 грудня 2017 року було задоволене позов ОСОБА_1 , та шлюб зареєстрований 07 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1086,- розірвано.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості за адресою : АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 .
Після розлучення Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком вона не цікавиться.
Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло.
Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Зі змісту статті 53 ЖК України вбачається, що жилі приміщення в будинках громадського житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням органу відповідної організації та її профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Згідно довідки форми 3 за № 219 від 27 лютого 2019 року, відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , де займає загальну площу 192 кв.м.Власник особового рахунку ОСОБА_1 Будинок належить домовласнику.
Судом встановлено, що всі витрати по утриманню квартири несе позивач, відповідачі не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири та не приймають участі в її утриманні.
Відповідач втратив інтерес до квартири, у добровільному порядку залишивши її як своє місце проживання.
Зі змісту статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Крім того Пленум Верховного суду України в свої постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, зазначив, що судовому розгляду підлягають спори пов`язанні з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення… У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Докази про те, що відповідачці чинилися перешкоди у доступі до будинку суду не надано.
Все вищевикладене на переконання суду об`єктивно підтверджує твердження позивача про факт відсутності відповідачки у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, а тому його позовна вимога про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі по 768,40 грн.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16, ЦК України, ст.ст. 71-72 ЖК України, Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, керуючись ст.ст. 3, 10, 14, 57, 88, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 - 764,80 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя М.Д. Медведський