Справа № 346/5851/17
Провадження № 2/346/91/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
головуючого судді П"ятковського В.І.,
секретаря Корбут Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокнференції в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору дійсним та визнання права власності,
Зазначає, що свої зобов"язання виконав повністю і в присутності свідків передав ОСОБА_3 "яку вказану суму грошей, однак укласти договір купівлі-продажу в нотаріальній формі не може через неявку продавця до нотаріуса. Тому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного автомобіля та визнати за ним право власності на транспортний засіб.
Позивач в судових засіданнях спільно із своїм представником, адвокатом, позовні вимоги підтримали та просили розгляд справи проводити у відсутності відповідача. В їх присутності суд дослідив як усні так і письмові докази, проте не завершив розгляд справи по суті, оскільки в засідання суду призначене на 14 серпня 2019 року позивач та його представник будучи належно повідомлені про час і місце розгляду не з"явилися, про причини неявки суд до відома не поклали. Суд вважає, що за даних обставин, коли судом з"ясовано за їх попередньої участі всі дійсні обставини справи їх неявка не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 27 липня 2013 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу посвідчено довіреність згідно якої Баб"як ОСОБА_4 , відповідач по справі, уповноважив ОСОБА_5 , позивача по справі та ОСОБА_6 управляти, користуватися, а також розпоряджатися від його імені транспортним засобом марки RENAULT, модель TRAFIC, тип пасажирський В, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 16 липня 2013 року.
Вказане також підтвердив у своїх показаннях і свідок ОСОБА_7 , який допитувався судом в режимі відеоконференції і зазначив, що спільно з позивачем їздив у м. Коломию і подивившись автомобіль погодили суму грошей, які позивач передав продавцю автомобіля у салоні автомобіля, після чого направилися до нотаріуса оформляти генеральну довіреність. Надалі домовилися про порядок вчинення інших необхідних дій, проте пізніше автомобіль під час експлуатації було арештовано. При передачі грошей автомобіль під арештом не був.
Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.
До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.
Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року N 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.
Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.
У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.
Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.
У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.
Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
Такою є правова позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-688цс15.
У даній справі позивач не надав доказів відповідного оформлення договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за позивачем. Із матеріалів справи вбачається, що вказаний автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за відповідачем.
Сам факт сплати коштів за автомобіль та передача автомобіля позивачу без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону та не є підставою для набуття ним права власності на транспортний засіб.
Таким чином, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між сторонами купівлі-продажу автомобіля, а тому відсутні правові підстави для визнання за ним права власності на спірний автомобіль.
На підставі наведеного та ст.ст. 208 ч.3, 220, 316, 317, 319, 321 ЦК України, пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» та керуючись ст.ст. 128-130, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 352, 354 ,411 ЦПК України суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору дійсним договору та визнання права власності - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Повний текст рішення виготовлено 23 серпня 2019 року.
Суддя П`ятковський В. І.