Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/2263/18
Провадження 2/382/251/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 грудня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвоката Коваль Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в котрому зазначено, що 26 вересня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їх сімейне життя не склалося у зв"язку з тим, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, відповідач не піклувався про неї та про дитину коли вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, з його боку була подружня зрада. 3 вересня 2018 р. хоча дитині ще не виповнилося три роки, вона змушена була вийти на роботу, а дитину улаштувати до дитячого садка. 4 лютого 2018 р. вона разом із сином повернулася в будинок своїх батьків, а відповідач став проживати по місцю реєстрації. З того часу вони проживають окремо, мають різні бюджети. Вважає, що примирення між ними неможливеі, шлюб носить формальний характер, у зв"язку з чим просила його розірвати.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтрмиали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач позов про розірвання шлюбу визнав, а в частині стягнення з нього судових витрат заперечував.

Перевіривши матеріали справи, заслухаваши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

В силу ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№ 29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов"язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У звязку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

В судовому засіданні установлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 вересня 2015 року у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 161, (свідоцтво про шлюб, а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (копія свідоцтва про народження, а.с.7). Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, з 4 лютого 2018 р. проживає окремо, не має спільного бюджету та господарства, фактично припинило шлюбні стосунки, (довідка про склад сім"ї, а.с.12).

Проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку, лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява № 44647/98).

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що сім"я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і його необхідно розірвати.

Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з нього на користь позивачки судових витрат з таких підстав.

Так, в силу ч.1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Ураховуючи, що доказів в підтвердження того, що відповідач звільнений від сплати судових витрат він суду не надав, то заперечення останнього в цій частині є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 81,206,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 24,56, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (прізвище до шлюбу ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 , зареєстрований 26 вересня 2015 року у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 161 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити- " ОСОБА_6 ".

Стягнути із ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 - 704, 80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору та 3750 (три тисячі сімсот п"ятдесят) гривень витрат пов"язаних з правничою допомогою адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.