П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Царюк Л.М., із секретарем судового засідання Цуркан І.І., без участі учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2019 року, ухваленого в приміщенні того ж суду у складі судді Гуденко О.А., по справі № 490/9551/17, провадження № 22-ц/812/2212/19, за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 08 лютого 2006 року між ним та відповідачем укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 30 вересня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 37311,43 грн., яка складається з наступного: 15000 грн. заборгованість за кредитом; 20058,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1752,93 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, АТ КБ "ПриватБанк" просило суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором від 08 лютого 2006 року, а також понесені судові витрати (а.с. 1-4).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2019 року у задоволені позову АТ КБ "ПриватБанк" відмовлено(а.с. 136-140).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості за кредитом, а також розподілення коштів, сплачених відповідачем на погашення заборгованості.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір у формі договору приєднання, про що свідчить анкета-заява, підписана відповідачем. Відповідач підписуючи анкетузаяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою та його умовами. В анкеті заяві сторони погодили розмір ставки 3% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а тому суд мав можливість стягнути заборгованість за вказаною ставкою. Надані позивачем докази є достатніми для задоволення позову. Відповідач не довів, що він не був ознайомлений з Умовами та Правилами, Тарифами банку. Банківський кредит не може бути безпроцентним. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с. 115-119).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не зявились.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає наведеним вимогам.

Судом встановлено, що 08 лютого 2006 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ЗАТ КБ "ПриватБанк", на підставі якої в той же день він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 6 тис. грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік (базова ставка - 3 % на місяць), з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості за кредитним лімітом може проводитися як шляхом внесення коштів на карту, так і шляхом списання банком коштів з дебетної карти 087585.

Підписавши 08 лютого 2006 року анкету-заяву, ОСОБА_1 надав свою згоду на те, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена.

Користуючись кредитними коштами, ОСОБА_1 періодично сплачував заборгованість за наданим йому кредитом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина друга статті 1067 ЦК України).

Згідно з пунктом 5.3 Умов, з якими при укладенні кредитного договору погодилася відповідач, Банк має право здійснювати зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру кредиту, зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення в дію цих змін проінформувати клієнта випискою по картковому рахунку.

При порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову (пункт 8.6 Умов).

Згідно з пунктом 5.5.1 Правил в разі несвоєчасного виконання боргових зобов`язань Держатель картки сплачує відсотки за підвищеною ставкою, що визначається Тарифами.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", суд виходив з того, що позовні вимоги не доведені, оскільки відповідач щомісячно сплачував суми на погашення заборгованості, а розрахунок заборгованості, наданий позивачем, містить дані щодо нарахування відсотків, не передбачених заявою про надання кредиту; розрахунку із зазначенням відсотків, передбачених заявою, яка вимагалась згідно з ухвалою суду, позивач не надав.

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі 347/1910/15-ц.

З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач з 27.01.2015 року нараховував відсотки за процентною ставкою 34,8%, а з 7.11.2012015 року 43,2%. Крім того нараховував відсотки на прострочену заборгованість в розмірі 72% з 22.02.2006 року по 01.01.2013 року, з 01.01.2013 року до 06.03.2014 року в розмірі 30%, з 27.01.2015 року по 22.05.2015 року та з 07.11.2015 року по 30.09.2017 року в розмірі 43,2%, крім того нараховував пеню та комісію, що умовами заяви не передбачено.

Встановивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження повідомлення позичальника у встановленому законом та договором порядку про зміну відсоткової ставки, безпідставне нарахування пені, комісії та штрафів, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, так як відповідачем за весь час користування кредитними коштами сплачено 36037,73 грн., що значно перевищує суму тіла кредиту та процентів, передбачених умовами договору.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, оскільки вони не містять підпису позичальника, що узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.07.2019 року по справі 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76 80, 89 Цивільного процесуального кодексу України правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Обставини справи встановлені судом на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суд дотримався встановленого статтею 89 ЦПК України принципу оцінки доказів, згідно з яким суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не заперечував факту укладення кредитного договору зі всіма його умовами та не спростував наданий позивачем розрахунок і не скористався своїм правом на подання клопотання про призначення експертизи для визначення дійсного розміру заборгованості, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 13, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами другою статті 77, шостою статті 81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачу пропонувалося надати розрахунок заборгованості з врахуванням процентної ставки, яка відповідала умовам договору, оскільки доказів належного повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки позивачем не надано, однак вказана пропозиція суду залишилася без задоволення.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав свій розрахунок заборгованості, складений відповідно до умов укладеної угоди від 08.02.2006 року, відповідно до якого заборгованість за кредитом станом на 28.02.2018 року відсутня (а.с. 93-97).

Відтак доводи банку про те, що відповідач не спростував наданий ним розрахунок заборгованості, не дають підстав вважати, що такий розрахунок, складений позивачем, відповідав вимогам законодавства та умовам укладеного між сторонами договору, що й було встановлено судом першої інстанцій.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За такого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог частини першої, другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати поверненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав

Головуючий Л.М. Прокопчук

Судді Н.В. Самчишина

Л.М. Царюк

Повний текст судового рішення складено 27 грудня 2019 року