ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/773/19
Провадження № 22-ц/4820/2266/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

за участю представника позивача,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Житниця» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року, суддя Кульбаба А.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Житниця», Ярмолинецької районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом зазначила, що є власником земельної ділянки, розташованої на території Жилинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області. В 2006 році між СФГ «Житниця» та Ярмолинецькою РДА було укладено договір оренди земельної ділянки площею 73,53 га, до складу якої включено і належну їй на праві власності земельну ділянку площею 36 га. У зв`язку з відсутністю нормативної грошової оцінки переданої в оренду земельної ділянки неможливо визначити розмір орендної плати, яка підлягає сплаті орендарем СФГ «Житниця» на користь орендодавця Ярмолинецької РДА. Оскільки орендна плата складає предмет договору оренди, тому на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21.10.2019 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 73,53 га, що призначена для ведення фермерського господарства і розташована за межами населеного пункту с. Жилинці, кадастровий номер :02:013:0010, який укладено 26.01.2006 року між Ярмолинецькою РДА та СФГ «Житниця» і зареєстрований Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП ЦДЗК, про що 26.01.2006 року вчинено запис №01. Стягнуто з відповідачів в дохід держави по 384,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі СФГ «Житниця» просило суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На думку апелянта оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, і як наслідок, висновки, що зроблені місцевим судом, не відповідають обставинам справи. Суд не прийняв до уваги ту обставину, що позивач ОСОБА_1 не є стороною оскаржуваного договору оренди земельної ділянки і її права спірним правочином не порушено. Також не враховано того факту, що рішенням Ярмолинецького районного суду від 23.05.2019 року було скасовано державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, визнано недійсними договори купівлі-продажу та оренди земельних ділянок, скасовано накази Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність, на підставі яких ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судове засідання представник апелянта не з`явився, про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 36 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:013:00653. Підстава виникнення права власності договори купівлі-продажу земельних ділянок від 15.06.2015 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42468631 від 09.08.2018 року.

26.01.2006 року між Ярмолинецькою РДА та СФГ «Житниця» укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 73,53 га, кадастровий номер :02:013:0010, строком на 49 років, на території Жилинецької сільської ради за межами населеного пункту, який зареєстрований у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницької регіональної філії ДЗК, про що 26.01.2006 року за №01 вчинено відповідний запис.

В листі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.12.2016 року зазначено, що місце розташування вищезазначених земельних ділянок, належних позивачу, орієнтовно співпадає з місцем розташування орендованої земельної ділянки СФГ «Житниця» площею 73,53 га, кадастровий номер :02:013:0010).

За повідомленнями Відділу в Ярмолинецькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.02.2017 року та 03.10.2019 року передача в оренду земельної ділянки СФГ «Житниця» площею 736,53 га відбулася без проекту землеустрою та технічної документації з нормативної грошової оцінки. Проект землеустрою та технічна документація з нормативної грошової вказаної оцінки земельної ділянки відсутня.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019 року було встановлено, що місце розташування земельних ділянок, переданих у власність ОСОБА_1 орієнтовно співпадає з місцем розташування земельної ділянки СФГ «Житниця», кадастровий номер :02:013:0010.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що оскільки позивач є власником частини земельної ділянки, яка перебуває в оренді, орендодавцем якої є орган державної влади, тому розрахунок і сплата орендної плати без визначення нормативної грошової оцінки землі порушує право ОСОБА_1 .

Однак такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи своє рішення суд безпідставно погодився з доводами позивача про порушення її права, оскільки вона є власником частини земельної ділянки площею 36 га, яка перебуває в оренді у СФГ «Житниця», орендодавцем якої є ОСОБА_2 .

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

За змістом ст. ст. 1, 13, 14 Закону України «Про оренду землі» в редакції станом на 26.01.2006 року оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 вказаного Закону визначено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Річна оренда плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, надходить до відповідних бюджетів, розподіляється і використовується відповідно до закону і не може бути меншою за розмір земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю», та перевищувати 10 відсотків їх нормативної грошової оцінки.

З урахуванням встановлених вище обставин справи колегія суддів приходить до висновку про те, що в даному випадку права та інтереси позивача ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки, що включена до складу земель, які перебувають в оренді СФГ «Житниця» не порушені, оскільки договірні відносини щодо оренди земельної ділянки існують між орендодавцем, Ярмолинецькою РДА та орендарем, СФГ «Житниця» на підставі оспорюваного договору оренди від 26.01.2006 року, і порядок оплати за користування орендованою земельною ділянкою без визначення показника нормативної грошової оцінки земельної ділянки ніяким чином не порушує прав позивача, як власника частини земельної ділянки площею 36 га, яка включена до складу орендованої землі площею 73,53 га. Оспорюваний правочин в частині встановлення умов щодо оплати за користування орендованою земельною ділянкою та визначення розміру орендної плати не впливають на обсяг прав та інтересів власника землі позивача ОСОБА_1 , тому відсутні правові підстави для захисту її прав та інтересів за відсутності об`єктивних даних щодо їх порушення з боку відповідачів.

Крім того, необхідно зауважити, що станом на дату укладення спірного договору оренди земельної ділянки, 26.01.2006 року, ОСОБА_1 не набула жодних прав на спірну земельну ділянку площею 36 га, оскільки право власності у неї виникло на підставі договорів купівлі-продажу від 15.06.2015 року, а рішення про державну реєстрацію прав на цю земельну ділянку прийнято державним реєстратором 09.08.2018 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи апелянт сплатив 2881 грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги на вищевказане рішення суду першої інстанції ( а.с. 165).

З урахуванням висновку апеляційного суду про необхідність задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні позову з позивача ОСОБА_1 на користь апелянта СФГ «Житниця» підлягає стягнення 2881 грн. 50 коп. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Житниця» задовольнити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Житниця», Ярмолинецької районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Селянського (фермерського) господарства «Житниця» 2881 грн. 50 коп. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2019 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко