П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року м. Київ

Справа № 381/1210/18

Провадження: № 22-ц/824/2344/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Литвиненко Олени Леонідівни в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Соловей Г.В., у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В квітні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» (після зміни назви АТ КБ «ПриватБанк», далі - банк) звернулось до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 31.01.2011 року, на підставі якої отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказував, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Зазначав, що зміна кредитного ліміту Банк передбачена п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. За таких обставин просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.01.2011 року, яка станом на 27.03.2018 року складала 53532,93 грн., з яких: 4588,96 грн. - тіло кредиту, 1308,37 грн. - відсотки за користування кредитом, 44610,22 грн. - пеня, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2525,38 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Литвиненко О.Л. в інтересах ПАТ «Приватбанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просиласкасувати вказане рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що, укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов щодо нього і власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язана по його виконанню. Кредитний договір повністю відповідає вимогам Цивільного законодавства. Позичальниця отримала кредитний ліміт на карту та активно ним користувався, що підтверджується випискою про рух коштів, також прослідковується у розрахунку заборгованості. Відповідачкою не доведена відсутність заборгованості та виконання умов договору належним чином. ОСОБА_1 не заперечувала проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічних позовних вимог не заявляла.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що судом першої інстанції вірно встановлено, що з наданого позивачем розрахунку неможливо перевірити правильність нарахування заборгованості по відсотках та пені, оскільки операції в даному розрахунку відображені за період з 01.01.1999 по 19.09.2018 року, в той час коли договір почав діяти з 31.01.2011 року. Період нарахування пені в даному розрахунку не зазначений. Також вказала, що позивачем доказів про інформування її, як сторони договору, про зміну умов тарифів банком суду не надано. Згідно умов кредитного договору № б/н від 31.01.2011 року між нею та банком, їй надано кредитні картки, одна з яких датована 02.10.2006 року зі строком дії до 10/13, однак дія даного договору кредиту розпочалась 31.01.2011 року.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи 31 січня 2011року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем у справі(а.с.9).

У заяві зазначено, що відповідачкапогоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно даного позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 31.01.2011 року станом на 27.03.2018 року має заборгованість, яка становить53 532,93 грн. та складається з: 4588,96 грн. заборгованості по тілу кредиту; 1308,37 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 44 610,22 грн. пені за прострочене зобов`язання; а також штрафу (фіксована частина) 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 2525,38грн.(а.с. 6-8).

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив із того, що операції по картковому рахунку відображені за період з 01.01.1999 року по 19.09.2018 рік. Однак, дія Договору, який є предметом позову, розпочинається з 31.01.2011 року, що позбавляє суд можливості перевірити правильність нарахування заборгованості (період), нарахування заборгованості по відсоткам, а також нарахування пені. Позивачем не було надано до суду доказів про інформування відповідачки щодо зміни умов тарифів. Нарахування суми заборгованості по судовим штрафам в сумі 3025,38 грн. позивачем не обґрунтовано. Також, суд першої інстанції не застосував строки позовної давності, оскільки вважав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з ненаданням суду належних доказів щодо обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.01.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Також банк зазначав, що ОСОБА_1 підписавши анкету-заяву підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між неюта банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог банкдо матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунки заборгованості за договором №б/н від 31.01.2011 року станом на 31.05.2015 року та станом на 27.03.2018 року, копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів та копію паспорту ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг, вказані Умови використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанк», пам`ятка клієнта/довідка про умови кредитування, тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а також заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карт банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом по випуску і обслуговуванню карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск картки і відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язаний виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил утримувачами додаткових карт.

Згідно з п.2.1.1.2. вказаних Умов та Правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата отримання картки, вказана у заяві.

Як убачається з долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) вона містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію .

Також, у вказаній анкеті-заяві зазначено, відповідачка бажає оформити картку «Універсальна», проте даних про умови кредитування, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту, розмір комісії у ній не зазначено.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій(ст. 12 ЦПК України).

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови оппонента

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно частини1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 31.01.2011 року процентна ставка не зазначена (а.с. 9).

Крім того, у цій заяві, підписанійОСОБА_1 , відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Отже в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачціУмови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ " ПриватБанк" заборгованості за відсотками, пенею та штрафами за період невиконання зобов`язань за договором.

Щодо позовних вимогу банку щодо стягнення тіла кредиту колегія суддів виходить із наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 наведено правовий висновок про те, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отримавши копію позовної заяви АТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_1 подала відзив, в якому факт підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої банк надав йому грошові кошти у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, не заперечувала. У відзиві відповідачка зазначала, що дія виданої їй позивачем банківської картки, яка зазначена в договорі № б/н від 31.01.2011 року закінчилась 31.01.2014 року. Позивачем не надано повного розрахунку суми заборгованості. Посилалась також на пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення пені.

Як убачається із змісту позовної заяви, ОСОБА_1 підписавши анкету-заяву б/н від 31.01.2011 року, отримала кредит у розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку в тому числі і на право Банку в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно довідки про зміну умов кредитування згідно якої вперше кредитний ліміт встановлено у розмірі 6000 грн. 3 липня 2014 року(а.с.180).

В анкеті-заяві б/н від 31.01.2011 року ОСОБА_1 зазначений бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна». Оскільки, дії банку щодо збільшення кредитного ліміту передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, з якими відповідачка ознайомилась підписуючи дану заяву-анкету, доводи ОСОБА_1 щодо неправомірного збільшення кредитного ліміту з 3000 грн. до 6000 грн., колегія суддів до уваги не приймає.

Банк на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних карток з певним терміном дії надав довідку, згідно якої відповідачка отримала картки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , остання з яких зі строком дії до квітня місяця 2018 року(а.с. 158).

При цьому АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що картка може бути видана при зверненні клієнта до установи банку, якщо термін її дії сплив або її було втрачено, та якщо клас картки було підвищеною зв`язку з певним обставинами. Вся сума заборгованості яка сформувалась відповідно до раніше відкритого карткового рахунку відображається та враховується і на пере випущеній картці. Перевипуск картки не являється укладенням нового кредитного договору, а спрямований лише на випуск платіжної картки, додаткові документи під час оформлення та отримання клієнтом не заповнюються, що не суперечить чинному законодавству України.

З наданої банком виписки про рух коштів за картою НОМЕР_5 за період з 01.01.2011 року по 01.10.2018 року убачається що ОСОБА_1 активно здійснювала операції по зняттю коштів та погашенню кредиту. Відповідачка порушила умови договору в частині неповернення кредиту та не виконала взяті на себе зобов`язання, тобто, в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань.

Будь-яких належних доказів щодо неотримання коштів у розмірі 6000 грн. відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, висновок суду про необґрунтованість вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту є помилковим.

Кошти, що фактично отримані та використані позичальником, в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі6000 грн.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у наданій позивачем за клопотанням відповідача, виписці по її рахунку, операції відображені за період з 01.01.1999 року по 19.09.2018 рік, що позбавляє можливості перевірити правильність нарахування заборгованості (період), заборгованості по відсотками та пені, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що відсутні правові підстави для стягнення заборгованості по відсотках, пені та штрафах за кредитним договором, стягненню підлягає лише тіло кредиту, тобто, кошти які відповідачка отримала підписавши анкету-заяву від 31.01.2011 року.

Щодо застосування строків позовної давності колегія суддів виходить з наступного.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Отже перебіг трирічного строку позовної давності щодо повернення тіла кредиту розпочинається після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 отримала кредитні картки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , остання з яких зі строком дії до 31 квітня 2018 року, тобто, позов банком пред`явлено в межах строку позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга Литвиненко О .Л. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір сплачено у розмірі 1762 грн., при подачі апеляційної скарги - 2640 грн.

Згідно статті 141 ЦПК України та з урахуванням розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 377,25 грн.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, р/р № НОМЕР_7 , МФО 305299) заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4588,96 чотири тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) грн.96 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, р/р № НОМЕР_7 , МФО 305299) витрати по сплаті судового збору у розмірі 377,25 (триста сімдесят сім) грн. 25 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль