Справа №359/5198/18
Провадження №2/359/468/2019
28 листопада 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Коробові О.П.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в домоволодінні та земельній ділянці,
1. Зміст доводів пред`явленого позову.
2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі.
2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 27 липня 2018 року (а.с.114-115) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 19 листопада 2018 року (а.с.121-122) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 29 жовтня 2019 року (а.с.142) позов залишений без розгляду в частині вимоги про поділ в натурі домоволодіння та земельної ділянки. Розгляд цивільної справи продовжений в частині іншої позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку у вказаних об`єктах нерухомого майна.
2.4. На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду, занесеної до протоколу судового засідання від 29 жовтня 2019 року (а.с.143), був проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідача.
3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.
3.1. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.
3.2. ОСОБА_3 не з`явився у судове засідання. Він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується повідомленнями про вручення відповідачу судових повісток (а.с.118, 131, 134, 138), а також судовою кореспонденцією (а.с.132, 139).
4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
4.1. 15 жовтня 1977 року ОСОБА_2 уклала шлюб зі ОСОБА_3 . Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2017 року (а.с.6).
4.2. З копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.76-79), зокрема зі змісту характеристики будинків і споруд (а.с.79), вбачається, що в 1986 року сторонами було побудовано домоволодіння по АДРЕСА_1 .
4.3. 26 березня 2007 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на вказане домоволодіння. Ця обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14020000 від 26 березня 2007 року (а.с.8), а також копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.7).
4.5. В подальшому АДРЕСА_1 була перейменована на АДРЕСА_3
4.6. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України.
5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішення спору.
5.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
5.2. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 цього Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
5.3. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18), у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.
5.4. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
5.5. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.
5.6. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.
6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
6.1. Встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 було побудовано в період часу, протягом якого ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з відповідачем. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_3 не подав жодного доказу на підтвердження того, що зведення вказаного об`єкту нерухомого майна відбулось за особисті грошові кошти відповідача. Це переконливо свідчить про те, що домоволодіння по АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності сторін
7. Розподіл судових витрат.
7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
7.2. ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 7693 гривень 95 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі.
7.3. З огляду на це суд вважає, що зі ОСОБА_3 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 7693 гривень 95 копійок.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в домоволодінні та земельній ділянці задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку в жилому будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 7693 гривень 95 копійок.
Повний текст заочного рішення складений 9 грудня 2019 року.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець