Справа № 587/346/14-ц
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2019 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Черних О.М., за участю секретаря судового засідання Скрипка-Соіна О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву представника ТОВ «Фінанс Транс груп» (м. Маріуполь, вул. Пилипа орлика, 82, к. 1, оф. 59), божник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), зацікавлена особа: ТОФ «ФК «Інновація» (м. Київ, вул. Сурікова, 3), про заміну сторони у виконавчому провадженні,
Представник ТОВ «Фінанс Транс груп» звернувся до суду з даною заявою, в якій просив замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ТОВ «Фінанс траст груп» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інновація» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 , з тих підстав, що між ТОВ «Фінанс траст груп» та ТОВ «ФК «Інновація» було укладено договір про відступлення права вимоги (факторинг).
Представник заявника в судове засідання не з`явився, в письмовому поясненні свою заяву підтримав та просив розглянути справу за його відсутності.
Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась.
Представник ТОВ «ФК «Інновація» в судове засідання не з`явився, хоч про розгляд справи повідомлявся.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, ч. 1 ст. 512 ЦК України відступлення права вимоги визначено як одна з підстав заміни кредитора у зобов`язанні, яка полягає у переданні кредитором своїх прав іншій особі за правочином. При цьому, ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що були на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
На момент укладення договору відступлення права вимоги № 201 від 13.09.2017 (далі - Договір) ТОВ «ФК «Інновація» уже була заявлена в судовому порядку та задоволена вимога про стягнення з ОСОБА_1 суми кредиторської заборгованості (17.09.2010) та відкрито виконавче провадження (09.02.2011 та 10.02.2011), відповідно вказана вимога не могла бути передана в порядку ст. 514 ЦК України. Адже, фактично заявник, укладаючи договір відступлення права вимоги, намагався відступити право грошової вимоги на етапі виконання судового рішення, що суперечить чинному законодавству з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», а також ч. 1 ст. 378 ЦПК України передбачено, що в разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Отже, норми чинного законодавства встановлюють можливість заміни сторони у виконавчому провадженні виключно в разі правонаступництва, яке згідно ст. 512 ЦК України є однією з підстав заміни кредитора в зобов`язанні на рівні з відступленням права вимоги.
У свою чергу ЦК України визначає лише два види правонаступництва: перехід прав фізичної особи до її спадкоємців та перехід прав юридичної особи, яка реорганізується до юридичних осіб, створених у процесі реорганізації. Так, із змісту ст. ст. 106-109 ЦК України випливає, що правонаступниками є юридичні особи, створені внаслідок злиття, приєднання, поділу та перетворення юридичної особи, що підтверджується записом державного реєстратора. Тож у розумінні даних положень чинного законодавства ТОВ «ФК «Інновація» не є правонаступником.
Крім того, ст. 513 ЦК України встановлює вимоги щодо форми правочину, яким здійснюється заміна кредитора, зокрема, визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Зі змісту наведеної статті можна зробити висновок про те, що передаватись можуть лише такі права, які кредитор набув унаслідок укладення певного правочину. Що ж до можливості передання прав, набутих згідно з рішенням суду (як було набуто право стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором), то згідно з нормами ЦК України кредитори таких повноважень не мають.
Разом з тим, під час укладення Договору відступлення права вимоги № 201 від 13.09.2017 року не були враховані положення законодавства щодо предмету договорів таких видів. Адже, відповідно до положень ст. 514 ЦК України предметом такого договору можуть бути права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Однак, на момент відступлення права грошової вимоги, тобто на момент укладення самого Договору, договірні відносини між первісним кредитором та боржником уже припинились, і банк звернувшись до суду реалізував своє право грошової вимоги за кредитним договором. Тому повторне відступлення права грошової вимоги за тим же кредитним договором є таким, що суперечить вимогам законодавства.
Суд також бере до уваги, що питання відступлення права грошової вимоги на етапі виконання судового рішення неодноразово досліджувалось Вищим арбітражним судом, а пізніше Вищим господарським судом.
Так, у п. 10 інформаційного листа Вищого арбітражного суду від 01.07.1996 №01- 8/241 «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства при вирішенні спорів» зазначено, що чинне цивільне законодавство надає кредиторові можливість уступити право вимоги кредитора іншій особі, а не право стягнення коштів за рішенням суду. Отже, кредитор може уступити право вимоги тільки до прийняття рішення судом.
Вищий господарський суд у своєму інформаційному листі від 20.10.2006 № 01-8/2351 на питання «Чи можливе процесуальне правонаступництво у разі наявності договорів переводу боргу, відступлення права вимоги?» відповів: «Процесуальне правонаступництво за змістом статті 25 ГПК України можливе внаслідок реорганізації підприємства чи організації, внаслідок чого господарський суд здійснює заміну відповідної сторони у справі її правонаступником. Якщо ж реорганізація підприємства чи організації сторони у справі не мала місця, то процесуальне правонаступництво, про яке йдеться у статті 25 ГПК України, неможливе».
Відповідно до п. 39 інформаційного листа ВГС від 18.03.2008 №01-8/164 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році» заміна кредитора в зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, в той час як відносини, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, не мають характеру цивільно-правових згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, а управненою стороною в цих відносинах виступає не кредитор, а стягувач. Тому зазначена заміна є неможливою.
Отже, з огляду на норми чинного законодавства, відступлення права грошової вимоги на етапі виконання судового рішення є неможливим.
Крім цього, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Таким чином, заявником не надано ані суду, ані боржникові доказів законності та обґрунтованості заміни сторони виконавчого провадження за виконавчим листом № 2- 1123/09 виданим Сумським районним судом Сумської області. Тому підстави для задоволення заяви ТОВ «Фінанс Транс груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні відсутні.
Керуючись ст. 378 ЦПК України,
Відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Фінанс Транс груп» про заміну сторони у виконавчому провадженні за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних