Провадження № 2/185/4740/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з тимчасово окупованої території України та в`їзд на тимчасово окуповану територію України дитині, яка не досягла 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків до досягнення дитиною 16-річного віку, суд -

В С Т А Н О В И В:

У обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що від шлюбу з ОСОБА_2 мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони проживають разом з відповідачем на території, яка є тимчасово окупованою територією України. Її батьки проживають за межами окупованої території Донецької області, а саме в селі Єлизаветівка, Мар`їнського району, Донецької області. Вона разом з сином ОСОБА_5 дуже часто відвідує батьків без супроводу свого чоловіка. Крім того, дитина потребує виїзду для оздоровлення на море та в санаторій. Оскільки відповідач не має можливості постійно виїжджати разом з ними до батьків та АР Крим, а також оформити та надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд, вона вимушена звернутися до суду. Тому просить суд, надати їй дозвіл на тимчасові короткочасні періодичні виїзди з тимчасово окупованої території України - Донецької області та в`їзди на тимчасово окуповану територію України - Донецької області, дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 , без дозволу та супроводу батька - ОСОБА_2 , на строк з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надати їй дозвіл на тимчасові короткочасні періодичні виїзди з тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим та в`їзди на тимчасово окуповану територію України - Автономної Республіки Крим, дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 , без дозволу та супроводу батька - ОСОБА_2 , на строк з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надати їй або уповноваженій нею особі, дозвіл на виготовлення проїзних документів неповнолітній дитині - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виїзду за кордон без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 . Надати їй дозвіл на багаторазові короткочасні в`їзди/виїзди неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації, у період з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду відзив на позов у якому позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України , ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами

Вивчивши матеріали справи, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27листопада 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГУЮ Донецької області. (а.с. 14).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 . (а.с. 15).

Як зазначає позивач, їх родина проживає в м. Донецьк на тимчасово окупованій території. Зметою відвідування родичів, а саме бабусі та дідуся дитини, які проживають на підконтрольній території України та оздоровлення, з неповнолітньою дитиною необхідно регулярно виїжджати з тимчасово окупованої території України, на підконтрольну територію в АР Крим та Російську Федерацію, а потім повертатися додому на окуповану територію. Відповідач не має можливості виїжджати з окупованої території та не має можливості надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини.

Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (абз. 2 ч. 2 ст. 313 ЦК України).

Згідно з пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом № 415 від 12.06.2015 року, в`їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість оформлення відповідних документів на в`їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію без згоди одного з батьків за рішенням суду.

Отже, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо в`їзду/виїзду на тимчасово неконтрольовану територію неповнолітньої дитини, а лише встановлено певний порядок її в`їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.

Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

З наведених вище обставин, та враховуючи, що позивач позбавлена можливості отримати нотаріальну згоду батька дитини на виїзд з тимчасово окупованої території України та в`їзд на тимчасово окуповану територію України, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на виїзд/в`їзд на територію України, яка тимчасово непідконтрольна державній владі України дитини без згоди та супроводу батька узгоджується з її правами, а тому суд не вбачає обставин, що обмежують згідно із законодавством право на виїзд/в`їзд дитини сторін і вважає, що надання такого дозволу буде відповідати її інтересам.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а саме в частині надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дозволу на тимчасові короткочасні періодичні виїзди з тимчасово окупованої території України - Донецької області та в`їзди на тимчасово окуповану територію України - Донецької області, дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 , без дозволу та супроводу батька - ОСОБА_2 , на строк з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або уповноваженій нею особі, дозвіл на виготовлення проїзних документів неповнолітній дитині - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виїзду за кордон без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 .

У частині надання тимчасового дозволу на виїзд дитини до Російської Федерації та Автономної Республіки Крим суд зазначає, що позивач не довела нагальність потреби в`їзду дитини до Російської Федерації та Автономної Республіки Крим. Також позивачка не зазначила адреси, за якою буде перебувати дитина у разі надання судом відповідного дозволу, не вказала періоду часу перебування в АР Крим та Російській Федерації, не надала доказів на підтвердження наміру повернути дитину на територію України. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна, мета та період поїздки.

Верховний Суд вказав, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості. (Постанова від 03.07.2019 № 643/1090/17).

Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду має відповідати найкращим інтересам дитини, тому в задоволенні цій частини позову суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд з тимчасово окупованої території України та в`їзд на тимчасово окуповану територію України дитині, яка не досягла 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків до досягнення дитиною 16-річного віку - задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 ) дозвіл на тимчасові короткочасні періодичні виїзди з тимчасово окупованої території України -Донецької області, та в`їзди на тимчасово окуповану територію України - Донецької області, дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі матері ОСОБА_1 , без дозволу та супроводу батька - ОСОБА_2 , на строк з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною 16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 ) або уповноваженій нею особі, дозвіл на виготовлення проїзних документів неповнолітній дитині - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виїзду за кордон без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 .

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя С. Г. Юдіна