Справа № 682/2015/19
Провадження № 2/682/766/2019
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Мелашенко О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. В обґрунтування позову вказувала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Хвощівка Славутського району Хмельницької області. Від шлюбу позивачки з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . В період з 12.07.2015 року по 31.01.2016 року ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Луганської та Донецької областей на посаді старшого водія мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 . ОСОБА_3 , згідно до його бойового розпорядження був направлений для виконання службових обов`язків у смт. Зайцеве Бахмутського району (Микитівського району) Донецької області. Під час виконання обов`язків військової служби 30.01.2016 року в смт. Зайцеве Бахмутського району (Микитівського району) Донецької області, син позивачки потрапив під обстріл проросійських формувань, в результаті якого отримав несумісні з життям поранення потиличної області голови та загинув по дорозі до шпиталю. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 200 від 01.02.2016 року, довідкою про причину смерті від 01.02.2016 року № 200, свідоцтвом про смерть від 02.02.2016 року серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2529 від 08.06.2016 року отримана під час виконання службових обов`язків травма старшого солдата ОСОБА_3 «Руйнування головного мозку. Перелом кісток основи склепіння черепа. Вибухова травма», послужила причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, відповідно до постанови ВЛК вказана травма старшого солдата ОСОБА_3 і вище вказана причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.09.2018 року по справі № 682/2000/18 було встановлено факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при виконанні обов`язку військової служби 30 січня 2016 року в смт. Зайцеве Бахмутського району (Микитівського району) Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Отже, внаслідок саме військової агресії Російської Федерації проти України на території Донецької області було порушено невід`ємне право на життя її сина ОСОБА_3 , передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Законом України № 475/75-ВР від 17.07.1997 року.
Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, в наслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20.02.2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «с», «d» та «g» статті Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974 року.
В результаті зазначених подій позивачці було завдано значної моральної шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Стаття 2 Європейської Конвенції встановлює, що право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.
Згідно із статтею 8 Європейської Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Порушивши основоположні права і свободи людини, а саме, позбавивши життя її сина ОСОБА_3 , Російська Федерація завдала їй моральних страждань, грубо порушила її право на повагу до сімейного життя.
У відповідності до ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується чоловікові (дружині), батькам, (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають разом з ними однією сім`єю.
Внаслідок втрати сина, який загинув в результаті військової агресії Російської Федерації проти України, а також, з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, вона відчуває безперервний невгамовний душевний біль та страждання, втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування. Через смерть сина вона втратила сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчуває страждання від втрати рідної людини, що не дає її можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний соціальний спосіб життя, оскільки вона постійно знаходиться в стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями.
Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та мають на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих.
За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VІІ передбачено, що відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.
Розмір моральної шкоди, що має бути відшкодований їй, визначений на рівні 1789580,22 грн., що за офіційним курсом Національного банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60000,00 (шістдесят тисяч) євро. Розмір моральної шкоди був встановлений нею з урахуванням характеру і обсягу завданих моральних страждань, істотного порушення конституційних прав, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вона відчуває роками через неможливість відновити порушені права її сина та їх особисті права. Також при визначенні розміру моральної шкоди вона керувалась практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права.
З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з Російської Федерації на її користь моральну шкоду в розмірі 1789580,22 грн., що є еквівалентно 60000 євро за офіційним курсом Національного банку України на день підписання позову.
В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання службових обов`язків помер син позивачки ОСОБА_3 . Причина смерті - «Руйнування головного мозку, перелом кісток основи склепіння черепа, вибухова травма». Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ; лікарським свідоцтвом про смерть № 200 від 01.02.2016 року, довідкою про причину смерті від 01.02.2016 року № 200, свідоцтвом про смерть від 02.02.2016 року серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2529 від 08.06.2016 року.
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.09.2018 року по справі № 682/2000/18 було встановлено факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при виконанні обов`язку військової служби 30 січня 2016 року поблизу смт. Зайцеве Бахмутського району (Микитівського району) Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.
Частина 1 статті 5 Конвенції встановлює, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно пп. 3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.
Обґрунтовуючи завдану відповідачем їй моральну шкоду в сумі 60000 Євро, позивач зазначила, що через втрату сина, який загинув в результаті військової агресії Російської Федерації проти України, вона відчуває безперервний невгамовний душевний біль та страждання, втратила душевний спокій, сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчуває незахищеність та розчарування.
З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та їх задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 8 810 грн. (5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762грн.х5).
Керуючись ст. 3 Конституції України, ст.ст. 2,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 16, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»ст.ст. 4, 12, 81, 82, 141, 247, 258-259, 263-264, 280, 354ЦПК України,-

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1789580,22 грн., що є еквівалентом 60000 євро за офіційним курсом Національного банку України на день підписання позову.
Стягнути з Російської Федерації в дохід держави 8 810 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.