Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1375/19 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н. Я.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №279/1375/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2019 року, яке ухвалене суддею Волковою Н.Я. в м. Коростені

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 29.06.2002 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис №211 серія НОМЕР_1 . Відповідно до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, позивачці з 03.10.2018 року встановлена друга група інвалідності загального захворювання. Пенсії за віком вона не отримує, інших джерел доходів не має, тому її становище є вкрай нужденним і вона потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає у зв`язку з чим позивач змушена була звернутись до суду.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18.03.2019 р. і до 01.11.2019 р. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2019 року та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що відповідач має незначний рівень доходу. Крім того, докази того, що він не надає матеріальної допомоги позивачці в матеріалах справи також відсутні. Зазначає, що постійно купує продукти харчування та сплачує комунальні послуги за квартиру, в якій вони разом з позивачкою проживають.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин. Хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 червня 2002 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області (актовий запис №211), що підтверджено свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 .

Позивачу ОСОБА_1 з 03.10.2018 року по 01.11.2019 року встановлена друга група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №119276.

Згідно довідки Коростенського ОУ ПФУ в Житомирській області від 04.02.2019 року вбачається, що позивач на обліку не перебуває та пенсію не отримує.

З наданих сторонами суду доказів слідує, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, працює у ТОВ «Технікс Ресурс» та має постійний дохід, інших утриманців не має.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач є непрацездатною особою, засобів для існування не має. В свою чергу, відповідач є особою працездатного віку, про обставини, які унеможливлюють стягнення з нього аліментів на користь позивача в запропонованому нею розмірі, суду не повідомляв.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

У відповідності з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України визначено, щ о суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності

Встановивши під час розгляду справи, що позивач є непрацездатною особою, доходів та засобів для існування не має, тобто є особою яка потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, отримує постійний дохід, доказів, які б підвереджували наявність у нього інших утриманців та обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, не надав, суд першої інстанції правильно визначив обов`язок ОСОБА_2 , регламентований положеннями ст. 75 СК України, з утримання непрацездатної дружини та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, зазначивши відповідні мотиви.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині безпідставного ухвалення рішення про стягнення аліментів через відсутності доказів ухилення його від утримання дружини, оскільки будь-яких доказів на підтвердження наявності домовленості між сторонами про порядок та розмір аліментів на утримання непрацездатної дружини відповідачем представлено не було.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: