Справа № 643/5033/19
Провадження № 2/645/1500/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року місто Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Федорова О.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 21.09.2017 року в розмірі 780000,00 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, не надано розрахунку судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та не надано доказів сплати судового збору або доказів звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

06.06.2019 року на адресу позивача направлялась копія ухвали суду від 06.06.2019 року про залишення позовної заяви без руху, проте 18.07.2019 року поштове повідомлення повернулось на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".

18.07.2019 року на адресу позивача вдруге направлялась копія ухвали суду від 06.06.2019 року про залишення позовної заяви без руху, проте 27.08.2019 року поштове повідомлення також повернулось на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання".

Станом на 27.08.2019 року вказані в ухвалі недоліки позивачем не усунуто.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Зазначене свідчить про ознаки недобросовісного здійснення ОСОБА_1 своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Відсутність вказаних в ухвалі суду від 16.06.2019 року даних зумовлює перешкоди суду для відкриття провадження з дотриманням вимог процесуального законодавства та призначення справи з врахуванням строків розгляду, а також для вирішення питання про відкликання позовної заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, подану заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Федорова О.В.