1Справа № 335/2102/18 2/335/145/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Дворникової Я.П.,

представника позивача Мухіна О.І.,

представника відповідача-1 Рибалко Є.С.,

представника відповідача-2 ОСОБА_7

представника третьої особи-1 Адріковського С.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», треті особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Магістральна 96», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», треті особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Магістральна 96», ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є споживачем природного газу на підставі укладеного 01.02.2003 року договору № 32706699 із ВАТ «Запоріжгаз» про надання послуг з газопостачання. Умовами цього договору передбачено обов`язок відповідача здійснювати розрахунок плати за надання послуг з газопостачання, виходячи із норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників. 21.12.2016 року за власні кошти відповідача-1 на будинку АДРЕСА_1 встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу. З 01.12.2016 року балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 , в якому мешкає позивач, стало ОСББ «Магістральна 96», із яким не було погоджено встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу.

У березні 2017 року позивачеві нараховано плату за спожитий природний газ в сумі 272,18 грн., виходячи з обсягу спожитого газу 39,57 куб.м, із чим позивач не погодилась та звернулась письмово до відповідача із запитом 27.06.2017 року. Листом № Zp 01.03-лв-124/1-0717 від 05.07.2017 року відповідач-1 повідомив, що у зв`язку з встановленням та прийняттям в експлуатацію загальнобудинкового вузла обліку газу на будинок АДРЕСА_1 позивачу з 01.02.2017 року нарахування за спожитий газ здійснюється згідно з показаннями загальнобудинкового лічильника газу. Також відповідач-1 повідомив, що здійснено заявочне приєднання позивача до Типового договору про розподіл природного газу, затвердженого постановою НКРЕ № 2500 від 30.09.2015 року. Крім того, 17.07.2017 року позивач звернулась до відповідача-1 із заявою про проведення перерахунку з оплати за газ, виходячи із норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, а також про встановлення лічильнику газу у квартирі позивача за рахунок відповідача. Відповідач-1 у задоволенні вимог позивача відмовив. Позивач вважає відмову відповідача-1 незаконною, оскільки позивач не реєстрував жодного лічильника в абонентському відділі відповідача-1, а також між позивачем і відповідачем-2 не укладалось жодних договорів. Також, розрахунок плати за газ здійснено несправедливо, оскільки фактично у квартирах проживає (та відповідно користується газом) більше осіб, ніж зареєстровано, а плата за газ нараховується виходячи із кількості зареєстрованих осіб. Фактично позивач не отримала послуги з газопостачання в тому об`ємі, в якому їй було нараховано за період з березня 2017 року по січень 2018 року. Вважала також неправомірною відмову відповідача-1 від встановлення лічильника газу на її квартиру, оскільки така відмова суперечить положенням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

ОСОБА_1 просила зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Запоріжгаз Збут» здійснити перерахунок нарахованої їй плати за спожитий природний газ за період з березня 2017 року по січень 2018 року, виходячи з норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату звернення до суду 3,3 куб.м на людину-місце, зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» встановити за власні кошти квартирний лічильник газу окремо на квартиру АДРЕСА_2 , зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» здійснювати з 02.01.2018 року до моменту встановлення окремого квартирного лічильника газу на квартиру нарахування плати за спожитий газ ОСОБА_1 , виходячи з норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, що дорівнює на дату звернення до суду 3,3 куб.м на людину-місце.

Відповідач-1 ПАТ «Запоріжгаз», в особі представника Мироненка І.М., з позовними вимогами ОСОБА_1 не погодився, подав суду письмові заяви по суті справи, в яких зазначив, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу на підставі заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу. При цьому, у 2016-2017 роках позивачем здійснювалась оплата за газ, що підтверджує факт отримання послуг і приєднання до договору розподілу природного газу. На виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» відповідачем було встановлено загальнобудинковий лічильник газу, відповідно до показань якого і було здійснено нарахування позивачеві плати за газ. Позивач не скористалася своїм правом і не забезпечила встановлення лічильника газу на своїй квартирі за власний рахунок. Вважав, що законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає, з огляду на що просив в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. 46-52 т. 1).

Відповідач-2 ТОВ «Запоріжгаз Збут», в особі представника ОСОБА_7 також не визнав позов ОСОБА_1 . У письмових заявах по суті справи представник цього відповідача зазначав, що ТОВ «Запоріжгаз Збут» виконує функції з розподілу природного газу. При цьому, здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. ТОВ «Запоріжгаз Збут» не забезпечує облік природного газу, а лише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання. Відповідно до даних оператора ГРМ, яким є ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз Збут» здійснював щомісячні нарахування вартості послуг з газопостачання, які відображені у фінансовому стані. Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, про що зазначила у письмових поясненнях. Зауважила, що плата за спожитий газ повинна розраховуватися, виходячи з норми споживання природного газу, на підставі договору № 32706699 від 01.02.2003 року, який дотепер не розірвано. Плата за газ, нарахована позивачеві, не відповідає дійсності, оскільки вона не отримувала газу у вказаному відповідачем-1 обсязі. Відповідач-1, відмовившись від встановлення лічильника газу на квартиру позивача, порушив її права, передбачені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (а.с. 188-189 т. 1).

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав з аналогічних підстав, про що подав суду письмові пояснення.

Третя особа ОСББ «Магістральна 96» заяв по суті справи не подавала.

Судом проведені такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінової А.В. від 06.03.2018 року, провадження у даній справі було відкрито, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи, зокрема, відповідачеві встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня вручення даної ухвали із роз`ясненням вимог до відзиву, встановлених ст. 178 ЦПК України.

19.04.2018 року до суду надійшов відзив ПАТ «Запоріжгаз» на позов ОСОБА_1 (а.с. 46-52 т. 1).

27.04.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив ПАТ «Запоріжгаз» від позивача (а.с. 65-70 т. 1).

08.05.2018 року до суду надійшли заперечення ПАТ «Запоріжгаз» щодо наведених позивачем обставин у відповіді на відзив (а.с. 82-89 т. 1).

Ухвалою суду від 30.05.2018 року, задоволено клопотання представника ПАТ «Запоріжгаз» Мироненка І.М. про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, судове засідання призначене на 12.07.2018 року (а.с. 98 т. 1).

Ухвалою суду від 12.07.2018 року, задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, внаслідок чого у Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» витребувано інформацію про кількість осіб, зареєстрованих на об`єкті побутового споживача, а саме в квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , за період з березня 2017 року по березень 2018 року. Також цією ухвалою витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» інформацію про порядок нарахування плати за спожитий газ побутовим споживачам, що проживають у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , за період з березня 2017 року по березень 2018 року (а.с. 131-132 т. 1).

Витребувані докази від Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» надійшли до суду 02.08.2018 року (а.с. 142-143 т. 1).

Також, 02.08.2018 року надійшли письмові пояснення ТОВ «Запоріжгаз Збут» (а.с. 144-146 т. 1).

31.07.2018 року за наслідками повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, здійсненого на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду від 31.07.2018 року № 195 у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Шалагінової А.В., дана справа передана на розгляд головуючому судді Макарову В.О. (а.с. 139-141 т. 1).

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макарова В.О. від 02.08.2019 року, справа прийнята до провадження, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 27.08.2018 року (а.с. 150 т. 1).

18.12.2018 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 (а.с. 188-189 т. 1).

21.01.2019 року представником позивача Мухіним О.І. подані додаткові пояснення щодо позовних вимог (а.с. 194-195 т. 1).

12.03.2019 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача адвокат Мухін О.І. позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві та його письмових поясненнях. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів-1, 2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, наведених у заявах по суті справи.

Представник третьої особи ОСББ «Магістральна 96» Адріковський С.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до їх письмових пояснень просили розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією її паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого 02.07.1998 року Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с. 12 т. 1). Разом із позивачем у квартирі зареєстровані та проживають треті особи по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_3 , про що суду надано копії їхніх паспортів (а.с. 13-14 т. 1).

01.02.2003 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» укладено договір № 32706699 про надання послуг з газопостачання, відповідно до умов якого ВАТ «Запоріжгаз» зобов`язався постачати природний газ для побутового споживання та забезпечити технічне обслуговування дворових газопроводів, внутрішньобудинкових мереж, газових приладів та пристроїв споживача (а.с. 10-11 т. 1).

Відтак, позивач є споживачем послуг з газопостачання, що надаються ПАТ «Запоріжгаз», яке є правонаступником ВАТ «Запоріжгаз».

27.06.2017 року позивач звернулась до ПАТ «Запоріжгаз» із запитом на інформацію, в якому просила повідомити підстави встановлення загальнобудинкового вузлу обліку газу, за показаннями якого їй було нараховано за квітень 2017 року плата за спожитий газ у розмірі 190,08 грн., чи було погоджено з балансоутримувачем будинку та споживачами комунальних послуг встановлення вищезазначеного вузлу обліку газу, яким пунктом договору № 32706699 від 01.02.2003 року передбачено нарахування плати за спожитий газ на підставі показань загальнобудинкового вузла обліку газу, встановленого без погодження зі споживачем (а.с. 15 т. 1).

На вказане звернення ПАТ «Запоріжгаз» листом від 05.07.2017 року за № 7р01.3-ЛВ-124/1-0717 надало відповідь позивачеві, за змістом якої встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу здійснено 21.12.2016 року за кошти ПАТ «Запоріжгаз» відповідно до п. 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620, постанови НКРЕКП від 24.03.2016 року № 393 та на виконання Плану розвитку газорозподільної системи на 2016-2025 роки. 01.02.2017 року лічильник введений в експлуатацію. Цим же листом позивачеві роз`яснено право встановлення квартирного лічильнику газу у разі незгоди розраховуватися за показниками будинкового вузла обліку. Постачання газу у квартиру позивача здійснюється на підставі приєднання позивача до Типового договору на розподіл природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500. Законодавством не передбачено погодження зі споживачем встановлення лічильника газу (а.с. 16 т. 1).

Отже, виходячи зі змісту вказаного листа ПАТ «Запоріжгаз», 21.12.2016 року в будинку позивача було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за рахунок ПАТ «Запоріжгаз», який з 01.02.2017 року введено в експлуатацію, і саме починаючи з цієї дати нарахування позивачеві плати за газ здійснюється за показаннями цього загальнобудинкового приладу обліку газу.

Зазначені обставини підтверджуються також наявною в матеріалах справи копією акту № 000032 від 06.01.2017 року приймання комерційного вузла обліку газу в експлуатацію (а.с. 53 т. 1).

Позивач, вважаючи неправомірним нарахування їй плати за газ на підставі показань вказаного приладу обліку, 17.07.2017 року знов звернулась до ПАТ «Запоріжгаз» із заявою про здійснення перерахунку, в якій вимагала здійснити їй перерахунок спожитого природного газу виходячи із норми споживання 4,4 куб.м на одну особу та в подальшому проводити розрахунки виходячи із цієї норми споживання, а також встановити в її квартирі лічильник газу за рахунок ПАТ «Запоріжгаз» (а.с. 17 т. 1).

На вказану заяву листом ПАТ «Запоріжгаз» від 14.08.2017 року № 7р01.3-ЛВ-18/23-0817 надало ОСОБА_1 відповідь про відсутність правових підстав для задоволення її вимог (а.с. 18 т. 1).

Відповідно до інформації ТОВ «Запоріжгаз Збут», що викладена у листі від 19.02.2018 року № Zpz03-ЛВ-1015-0218, за спірний період з березня 2017 року по січень 2018 року нарахування позивачеві плати за газ здійснено за показаннями загальнобудинкового вузла обліку природного газу, а саме: у березні 2017 року позивачеві нараховано 272,18 грн., у квітні 2017 року - 190,09 грн., у травні 2017 року - 125,92 грн., у червні 2017 року - 87,29 грн., у липні 2017 року - 93,71 грн., у серпні 2017 року - 83,40 грн., у вересні 2017 року - 101,59 грн., у жовтні 2017 року - 165,83 грн., у листопаді 2017 року - 135,92 грн., у грудні 2017 року - 155,01 грн., у січні 2018 року - 188,39 грн. При цьому, позивачем сплачено у березні 2017 року - 272,41 грн. та у травні 2017 року - 462,27 грн. Заборгованість за вказаний період складає 1 137,06 грн. (а.с. 21 т. 1).

Доводи позивача про необґрунтованість нарахування ПАТ «Запоріжгаз» плати за газ у вказаний період за показаннями загальнобудинкового вузла обліку природного газу та відповідно, про наявність підстав для перерахунку плати за газ за вищевказаний період ґрунтуються на такому: позивач не реєстрував жодного лічильника в абонентському відділі відповідача-1; між сторонами не укладалось жодних договорів, якими би передбачалось нарахування плати за газ за показаннями загальнобудинкового вузла обліку газу; розрахунок плати за газ здійснено несправедливо, оскільки фактично у квартирах проживає (та відповідно користується газом) більше осіб, ніж зареєстровано, а плата за газ нараховується виходячи із кількості зареєстрованих осіб; фактично позивач не отримала послуги з газопостачання в тому об`ємі, в якому їй було нараховано за період з березня 2017 року по січень 2018 року; відповідач-1 неправомірно відмовив їй у встановлені лічильнику газу на її квартиру.

Разом із тим, суд вважає зазначені доводи позивача необґрунтованими, виходячи із наступного.

Так, особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

За приписами п.п. 2, 3 ст. 1 цього Закону комерційний (приладовий) облік природного газу (далі - облік природного газу) це - визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягу споживання та/або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, а лічильник газу це - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму газу, що проходить через нього.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, діючій станом на час встановлення лічильнику газу на будинок позивача), суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 01.01.2018 року, що забезпечить 100% облік спожитого природного газу населенням.

У разі не встановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Законом № 2260-VIII від 21.12.2017 року до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» були внесені зміни в частині збільшення терміну забезпечення встановлення лічильників газу для вказаної категорії населення - до 01.01.2021 року.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

За приписами статті 4 цього Закону виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що : здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Таким чином, виходячи з наведених вище вимог законодавства, станом на час виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, були зобов`язані в термін до 01.01.2018 року для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі, забезпечити встановлення лічильників газу - індивідуальних або загальнобудинкових, що забезпечать 100% облік природного газу такими споживачами.

Вказані приписи Закону кореспондуються з нормами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494 (далі - Кодекс ГРМ).

Так, розділ Х Кодексу ГРМ визначає особливості приладового обліку природного газу.

Зокрема п. 4 гл. 1 цього розділу визначено, що передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності лічильника газу споживають природний газ за нормами споживання, встановленими законодавством, до термінів, передбачених Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пунктом 5 гл. 1 р. Х Кодексу ГРМ передбачено, що для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. В іншому випадку розподіл природного газу такому споживачу припиняється в порядку, визначеному розділом VІ цього Кодексу.

При цьому особливості організації обліку газу в багатоквартирних будинках та гуртожитках передбачено Кодексом ГРМ в його главі 5 розділу ІХ, пунктом 1 якої визначено, що за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

Пунктом 2 цієї глави передбачено, що у разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2002 року № 620 (далі - Тимчасове положення).

Згідно з пунктом 4 Тимчасового положення, рішення про необхідність об`єднання споживачів в єдину групу приймає оператор газорозподільної системи.

Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства, суд доходить висновку, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу може забезпечуватися за ініціативи та за рахунок Оператора ГРМ, яким у даному випадку і є ПАТ «Запоріжгаз». При цьому, в такому разі споживач не має права відмовитись від встановлення такого вузла обліку газу. Проте, у разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Отже, є такими, що суперечать наведеним вимогам законодавства, посилання позивача на те, що ПАТ «Запоріжгаз» неправомірно відмовив позивачеві у встановленні лічильника на її квартиру за рахунок ПАТ «Запоріжгаз», оскільки у даному випадку лічильник газу вже було встановлено на будинок. Оскільки ПАТ «Запоріжгаз» забезпечило за власний рахунок встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, тому відсутні підстави для покладення на ПАТ «Запоріжгаз» додаткового обов`язку зі встановлення лічильника окремо на квартиру позивача. Проте, це не позбавляє позивача права встановити такий лічильник газу на квартиру за свій рахунок та у подальшому зареєструвати такий лічильник в абонентському відділі відповідача-1.

При цьому, позивач, зазначаючи про те, що фактично не отримала послуги з газопостачання в тому об`ємі, в якому їй було нараховано за період з березня 2017 року по січень 2018 року, не надає жодних доказів даної обставини. Крім того, за наявності встановленого загальнобудинкового вузла обліку газу розрахунок плати за газ здійснюється виходячи з показань такого вузла обліку, без урахування фактично спожитого газу кожною квартирою у такому будинку, які не обладнані окремими лічильниками. Несправедливість, на думку позивача, розрахунку розміру плати за газ у такому випадку може бути усунута виключно шляхом встановлення окремого лічильника газу на квартиру позивача. Та обставина, що у квартирах будинку фактично проживає (та відповідно користується газом) більше осіб, ніж зареєстровано, а плата за газ нараховується виходячи із кількості зареєстрованих осіб, не є законною підставою для зменшення позивачеві розміру плати за газ. Крім того, відповідачі не є органами (особами), що мають здійснювати контроль за реєстрацією мешканців у будинку, а тому і не можуть відповідати за наслідки порушення правил реєстрації місця проживання такими мешканцями.

Суд також вважає необґрунтованими посилання позивача на ту обставину, що балансоутримувач будинку не надавав згоду на встановлення загальнобудинкового лічильника газу, оскільки в межах розгляду даної справи не перевіряється правомірність чи неправомірність встановлення цього лічильника. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що балансоутримувач будинку оскаржував вказані дії ПАТ «Запоріжгаз» у встановленому законом порядку.

Посилання представника позивача Мухіна О.І. на постанову Великої палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 214/2435/17, провадження № 14-347цс18, не може бути враховано судом при розгляді даної справи, оскільки у вказаній постанові досліджувались правовідносини, що виникли між ПАТ «Криворіжгаз» та споживачами з приводу встановлення лічильників на квартири за відсутності загальнобудинкового вузла обліку газу. У даній справі споживачі відмовились від встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, та у подальшому звернулись із заявами до ПАТ «Криворіжгаз» про встановлення індивідуальних лічильників газу, на що отримали відмову. Саме дана відмова і була предметом дослідження Великої палати Верховного Суду.

У даному ж випадку будинок позивача станом на час виникнення спірних відносин вже обладнаний загальнобудинковим вузлом обліку газу, з огляду на що суд дійшов висновку про виконання ПАТ «Запоріжгаз» відповідного обов`язку, встановленого статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». При цьому, жодних доказів того, що мешканці будинку або ОСББ «Магістральна 96» відмовлялись від встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу, матеріали справи не містять. Таким чином, правовідносини, що виникли у даній справі, та у справі, що розглядалась Великою палатою Верховного Суду, не є тотожними, а тому підстави для застосування відповідних висновків Великої палати Верховного Суду у даній справі відсутні.

Разом із тим, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача-1 на укладення із ОСОБА_1 договору розподілу природного газу за формою, яка відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП 30.09.2015 року № 2498, оскільки доказів цієї обставини суду не надано. Долучена відповідачем-1 до відзиву на позов копія заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) не містить дати та підпису ОСОБА_1 , а тому не може вважатись належним доказом укладення договору (а.с. 55 т. 1). Разом із тим, сам факт споживання ОСОБА_1 послуг з газопостачання та здійснення оплати за послуги може свідчити про укладення такого договору, однак, за відсутності будь-яких фактичних даних, які б доводили дану обставину, зокрема, щодо дати укладання такого договору, суд позбавлений можливості посилатися в обґрунтування рішення на умови такого Типового договору.

Відповідно до наявного в матеріалах справи договору № 32706699 від 01.02.2003 року, укладеного між ВАТ «Запоріжгаз» та ОСОБА_1 , якщо сторони не повідомили за один місяць до закінчення строку дії цього договору про його розірвання, він вважається щорічно продовженим. Договір, за погодженням сторін, може бути розірваний достроково (п. 7.2 договору). Суду не надані докази розірвання цього договору, а відтак відсутні підстави вважати, що цей договір є розірваним. Дані щодо внесення змін до цього договору в матеріалах справи відсутні.

Натомість, умови даного договору не спростовують вищенаведені обставини справи, зокрема, щодо відсутності у ПАТ «Запоріжгаз» обов`язку за свій рахунок встановити лічильник газу у квартиру позивача, за наявності загальнобудинкового вузла обліку газу. Крім того, умовами даного договору передбачена можливість використання лічильника газу, зокрема і отримання послуг з його монтажу за своєю заявкою і за свій рахунок (п. 2.2.3 договору). Також, п. 4.1 цього договору передбачено здійснення розрахунків за надані послуги за діючими тарифами на підставі показань лічильників газу, а при відсутності лічильників газу - за нормами споживання. Оскільки у даному випадку розрахунок плати за газ відповідачем здійснюється на підставі показань лічильника (загальнобудинкового), тому відсутні підстави для здійснення розрахунку плати за газ позивачу за нормами споживання.

Підсумовуючи викладене, законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні, з огляду на що у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати з оплати правової допомоги слід залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76-80, 89, 141, 142, 259, 265, 273, 274-279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут», треті особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Магістральна 96», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14.08.2019 року

Повний текст рішення виготовлено 19.08.2019 року

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Макаров