Дата документу 24.12.2019 Справа № 331/5971/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 331/5971/18 Головуючий у 1 інстанції Жукова О.Є.
Провадження №22ц/807/3558/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує право, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи було уточнено, до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує право.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що нею, на земельній ділянці біля ділянки АДРЕСА_1 у 2008 року побудовано житловий будинок, а у 2017 мансарду.

Відповідно до листа Департамента архітектури та містобудування Запорізької міської ради від 24 листопада 2017 року розташування житлового будинку на земельній ділянці біля ділянки АДРЕСА_1 відповідає діючому генеральному плану м. Запоріжжя.

Проте, реалізувати своє право щодо оформлення документів для подальшого розгляду передання компетентними органами питання щодо передачі їй у власність земельної ділянки, ОСОБА_1 не має можливості, оскільки приблизно ще в червні 2018 року ОСОБА_2 заварив залізними листами ворота, на земельній ділянці, якою вона фактично користувалася, поставив металевий великогабаритний причіп, чим повністю закрив їй доступ до ділянки.

Крім того, 22 вересня 2018 року представник ТОВ «ЗКПБУ» прибули на земельну біля ділянки АДРЕСА_1 для проведення робіт по геодезичній зйомці, відповідно до укладеного договору між нею та ТОВ «ЗКПБУ», проте, ОСОБА_2 перешкоджав проведенню робіт. В руках у нього знаходився дерев`яний брус, яким він розбив геодезичний прилад, зламав позивачу руку, та наніс тілесні ушкодження її дочці.

Посилаючись на те, що відповідач вчиняє дії, які порушують право ОСОБА_1 на оформлення речових прав на будинок та земельну ділянку, позивач просила суд:

припинити незаконні дії ОСОБА_2 щодо перешкоджання їй в доступі до земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 та усунути мені перешкоди в оформленні права власності на земельну ділянку, що розташована біля ділянки АДРЕСА_1 , що вчиняються ОСОБА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди та припинити будь-які дії щодо перешкоджання їй в доступі до земельної ділянки (можливості потрапити на вказану земельну ділянку як самостійно, так і разом з працівниками відповідних організацій, що здійснюють роботи з кадастрової зйомки, геодезії, оформлення/виготовлення документації щодо оформлення права власності на земельну ділянку), що розташована по АДРЕСА_1 розміром 0,0600 га, межі якої визначено згідно Плану земельної ділянки та Ситуаційної схеми земельної ділянки, розробленої КП «Градпроект» від 05.02.2018 р. (межі земельної ділянки позначено синім кольором), а також зобов`язання відповідача прибрати металевий причіп, встановлений біля металевого забору, яким огороджена вказана ділянка.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14500 грн.

Під час розгляду справи, суд першої інстанції встановив, що земельна ділянка біля будинку АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 не сформована, її площа не визначена, межі не встановлені, кадастровий номер не присвоєний, відомості про неї не внесені до Державного земельного кадастру та державна реєстрація речових прав на неї не здійснена. Крім того, у відповідності до інформації Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 13.05.2019 року (арк.с.226 т.1) за період з 01.03.2011 по 28.08.2018 року не приймалось розпоряджень щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомості, розташованому біля АДРЕСА_1 . Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 , суд виходив з того, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Натомість, порушене суб`єктивне матеріальне право або охоронюваний законом інтерес ОСОБА_1 , на захист якого подано позов відсутнє.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2019 року, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що жодним органом місцевого самоврядування їй не було повідомлено про відсутність у неї права на збір документів для подальшого оформлення прав на земельну ділянку. Суд не звернув увагу, що предметом позову в даній справі не є вимога про захист будь-яких речових прав на нерухоме майно (земельну ділянку). Скаржниця зазначає, що звернулася з позовом про припинення дії, яка порушує право гарантоване Конституцією та законами України, на набуття у власність або користування земельної ділянки у встановленому законом порядку. Право порушено тим, що ОСОБА_2 , який не має жодних прав на земельну, навколо якої точиться спір у даній справі, незаконно огородив її, закрив до неї доступ як скаржниці, так і працівникам фірми, яка мала провести роботи по геодезії, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не може продовжити процес збору документів для подальшого вирішення компетентними органами питання щодо оформлення прав на земельну ділянку.

09 грудня 2019 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Оскаржуване рішення суду відповідач просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що позивач у даній справі, не набула права власності на земельну ділянку, оскільки не отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку не зареєстроване за нею в установленому порядку, земельна ділянка не сформована, позивач не погодила межі земельної ділянки з іншими землекористувачами, не визначила площу земельної ділянки, не зазначено у позові на яких підставах взагалі користується (володіє) земельною ділянкою, а головне, рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 . Запорізькою міською радою не приймалося, тобто, позивач самовільно захопила земельну ділянку. А отже звернення відповідної особи з позовом про припинення дії, яка порушує право, є неналежним способом захисту прав та інтересів. Захищаючи таким чином право позивача на оформлення земельної ділянки тим самим порушується право власності відповідача на фундамент під житловий будинок в АДРЕСА_1 .

20 грудня 2019 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, зміст якої зводиться до дублювання доводів її апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Запорізької міської ради від 23.11.2011 р. №472 затверджено план заходів щодо оформлення житлової забудови по АДРЕСА_1 .

Листом від 21 грудня 2017 року № М-1059 на звернення ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради з приводу оформлення права власності на земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1 , було роз`яснено, що розгляд питання оформлення останньою земельної ділянки можливий після визнання права власності на об`єкти, які розташовані на зазначеній земельній ділянці (т. 1 а.с. 14-15).

З листа від 24.11.2017 р. №М-1690 Департаменту архітектури та містобудування Запорізької міської ради вбачається, що розташування житлового будинку на земельні ділянці біля будинку АДРЕСА_1 відповідає діючому генеральному плану м. Запоріжжя (т. 1 а.с. 16).

КП «Градпроект» за замовленням ОСОБА_1 було виготовлено ситуаційну схему земельної ділянки за адресою: Крива Бухта, біля ділянки 96 (т. 1 а.с. 13).

13 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Компанія «ЗКПБЦ» укладено договір про надання послуг по геодезичній зйомці земельної ділянки що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 10).

В акті ТОВ «Компанія «ЗКПБЦ» зазначено , що 22.09.2018 року о 8-00 представники ТОВ «Компанія «ЗКПБУ» прибули на земельну ділянку біля будинку АДРЕСА_1 для проведення робіт по геодезичній зйомці та приступили до виконання замовлення. Проте, виконати роботи представники вказаної фірми не змогли, оскільки в робочий процес втрутився гр. ОСОБА_2 , який почав перешкоджати проведенню робіт та знаходженню на вказаній земельній ділянці (т. 1 а.с. 9).

Саме з приводу дій ОСОБА_2 , які порушують її права на набуття у власність або користування земельної ділянки, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, вбачається, що фундамент під житловий будинок літ. В за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_2 . Підставою виникнення власності - рішення по справі 23/2008 Третейського суду АD HOC від 31.10.2008 року (т. 1 а.с. 45-46, 132-134).

Вищевказане рішення Третейського суду скасовано ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року (т. 1 а.с. 209-212).

Постановою Верховного Суду від 20 червня 2019 року ухвала Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року залишена без змін (т. 2 а.с. 6-9).

З листа управління з питань земельних відносин Запорізької міської ради від 05.10.2018 року № С-1456 вбачається, що рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ділянки АДРЕСА_1 , міською радою не приймалося (т. 1 а.с. 58).

Крім того, встановлено, що будинок біля ділянки АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 69-73) наразі зруйновано і з цього приводу триває досудове розслідування.

Згідно з положеннями ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права. Такими способами можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

ОСОБА_1 не довела порушення її прав внаслідок дій ОСОБА_3 , оскільки таке право виникає лише після визнання права власності на земельну ділянку у відповідності до закону. Натомість, матеріалами справи не підтверджено права власності чи права користування ОСОБА_1 зазначеною земельною ділянкою.

За вимогами ч.1ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Тлумачення статті 42 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

ОСОБА_1 зазначає,що звернулася з позовом про припинення дії, яка порушує право гарантоване Конституцією та законами України, на набуття у власність або користування земельної ділянки у встановленому законом порядку.

Але відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України визначено,що право власності набувається на підставах,що не заборонені законом,зокрема із правочинів і не може залежати від волі визначеного по справі відповідача.

В частині стягнення судових витрат колегія суддів погоджується з їх розміром, так як судом першої інстанції стягнуті фактично понесені витрати з боку відповідача і підтверджені належними доказами.

Суд першої інстанції повно та правильно з`ясував характер спірних правовідносин, правильно застосував зазначені норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженнями в судовому засіданні.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Листопада

З урахування ухвали Запорізького апеляційного суду від 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: