Справа № 473/1770/19
"20" серпня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Сиверин Л.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди
в квітні позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього матеріальні збитки та моральну шкоду, що були завдані в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є власником транспортного засобу МІТSUBISHI LANCER- X, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 23.09.2011 року випуску. 06 листопада 2018 року о 10.00 год, водій ОСОБА_2 , керуючи власним транспортним засобом «Opel Vivaro», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в місті Нова Одеса Миколаївської області на вулиці Центральній 2, при виїзді з прилеглої території з ринку «Курган» №1 не надав перевагу в русі транспортному засобу - автомобілю МІТSUBISHI LANCER- X, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням дружини позивача, яка рухалась по головній вулиці Центральній, в результаті чого допустив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.
Своїми діями ОСОБА_2 , порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 28 грудня 2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення.
Відповідно до звіту №189 про оцінку автомобіля МІТSUBISHI LANCER- X, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 10 грудня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власнику автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП складає 294822 грн 51 коп.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача у період коли сталася ДПТ не була застрахована, то відповідно до п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ було прийнято рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди в розмірі 100000 грн. в межах ліміту встановлених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3470 від 29.12.2015 року.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 23 квітня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 06 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначена до судового розгляду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи МТСБУ в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав письмові пояснення, які просив врахувати при винесенні рішення та розглянути справу без участі представника.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , є власником автомобіля МІТSUBISHI LANCER- X, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вінкод НОМЕР_4 .
06 листопада 2018 року о 10.00 год, відповідач ОСОБА_2 , керуючи власним транспортним засобом «Opel Vivaro», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в місті Нова Одеса Миколаївської області на вулиці Центральній 2, при виїзді з прилеглої території з ринку «Курган» №1 не надав перевагу в русі транспортному засобу - автомобілю МІТSUBISHI LANCER- X, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням дружини позивача, яка рухалась по головній вулиці Центральній, в результаті чого допустив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження.
Своїми діями відповідач ОСОБА_2 , порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, то спричинило пошкодження транспортних засобів. 28 грудня 2018 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області по справі № 473/4521/18 винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення.
Відповідно до ст. 82 ЦПІК України, постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом та не підлягає доказуванню.
Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, згідно з вимогами ч.3 ст. 386 ЦК України має власник.
Отже, позивач ОСОБА_1 має право вимагати відшкодування завданої шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, шкода, завдана позивачу ОСОБА_1 , з вини ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню за рахунок останнього.
Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Як було встановлено в судовому засіданні цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 у період, коли сталась дорожньо-транспортна пригода не була застрахована. Тоді як цивільна правова відповідальність під час експлуатації автомобіля МІТSUBISHI LANCER- X, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час ДТП керувала дружина позивача була застраховано в ПрАТ «СК» УНІКА» за договором обов`язкового страхування №АМ/2555636.
Як зазначено у ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Згідно п. 9.1, п. 9.2, п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума, це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Відповідно до ч. 2 п. 12.1, п. 12.2 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
За положеннями п. 22.1 ст. 22, ст. 29, п.32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи, пов`язану з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, за мінусом втрати товарного виду і франшизи.
Відповідно до звіту №189 про оцінку автомобіля МІТSUBISHI LANCER- X, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 10 грудня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власнику автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП складає 294822 грн 51 коп.
Отже, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована жодним договором обов`язкового страхування, то МТСБУ було виплачено позивачу регламентну виплату в порядку ст.41 Закону №1961-IV у розмірі 100 000,00 грн. в межах ліміту встановлених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3470 від 29.12.2015 року.
Таким чином залишок матеріального збитку складає 194822 грн 51 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Згідно сг. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи вищенаведені обставини та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, відповідач ОСОБА_2 повинен відшкодувати позивачу завдані матеріальні збитки в сумі 194822 грн 51 коп. ( 294822 грн 51 коп.- визначена експертом вартість матеріального збитку, - 100 000 грн 00 коп. (виплата МТСБУ).
Однак позивач помилково відніс до майнової шкоди вартість проведеного дослідження щодо оцінки автомобіля у сумі 2500 грн., якє не стосується прямої дійсної шкоди, а є одним з доказів по справі. Немає підстав для віднесення такої вартості і до судових витрат, оскільки дослідження не є експертизою в розумінні ст.ст.66, 86, 147 ЦПК України, а спеціаліст-оцінювач залучений позивачем не в межах судового провадження.
Отже, заявлений позивачем розмір майнової шкоди підлягає частковому задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача суми моральної шкоди суд керуються наступними нормами, та при цьому зазначає таке.
Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з змінами), розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.
Отже, суд зауважує, що самим фактом пошкодження майна позивачу спричинено моральні страждання з огляду на порушення його звичайного життєвого укладу, зміну звичного способу життя, що пов`язана з неможливістю використання транспортного засобу у повсякденному житті, та у зв`язку з проведенням його ремонту.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума 3000 грн., яка підлягає стягненню.
Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на зазначене та враховуючи присуджені до стягнення суми майнової шкоди, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 3914 грн.35 коп.
Крім того, у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, позивач просить стягнути з відповідача 10 000,00 гривень витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд визнав витрати за надання професійної правничої допомоги такими, що є неспівмірними із :
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки обсяг письмових доказів, зібраних адвокатом для подачі позовної заяви до суду, є незначним;
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (в тому числі, і зокрема, суду не надано доказів на підтвердження часу ознайомлення з матеріалами справи, який розраховано в обсязі 3 години);
- ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими та доведеними витрати на професійну правничу допомогу, однак, зважаючи на правовідносини у справі, обсяг і об`єм доказів, наявні процесуальні документи, підготовлені адвокатом, та спосіб участі представника при розгляді справи, складність справи суд вважає, що розумними та співмірними витратами на правничу допомогу, надану позивачу, будуть витрати у розмірі 6000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, ЦПК України, суд
позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - 194822 грн.51 коп. , моральну шкоду у розмірі -3000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн., судовий збір в розмірі - 3914 грн.35 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення (ухвала), якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 22 серпня 2019 року .

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Скадовським РВ УМВС України в Херсонській області, місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_7 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_3

Суддя М.М. Ротар