Справа № 525/1560/19
Провадження №2-н/525/64/2019

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року сел. Велика Багачка

Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Полтавагаз Збутпро видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Згідно ч.2 ст.160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» звернулося 28.11.2019 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,за спожитий природний газ.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

В період часу з 11 год. 22.11.2019 року по 04.12.2019 року суддя перебував на стаціонарному лікуванні у Великобагачанській ЦРЛ, тому процесуальний рух у справах не здійснювався.

В період часу з 10 год. 20.12.2019 року по 27.12.2019 року суддя перебував на стаціонарному лікуванні у Великобагачанській ЦРЛ, тому процесуальний рух у справах не здійснювався.

З довідки №02-24/1161 від 23.12.2019 року Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, що надійшла до суду 28.12.2019 року, вбачається, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Як зазначив Верховний Суд України при узагальненні практики розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні, положення ст.100 ЦПК України (в даний час положення ст.165 ЦПК України, який діє з 15.12.2017 року) слід тлумачити як спеціальну норму, що встановлює підстави для відмови у прийнятті заяви виключно у наказному провадженні з урахуванням його специфіки; у випадках наявності не передбачених ст.100 ЦПК (в даний час ст.165 ЦПК України) перешкод для прийняття заяви про видачу судового наказу, судам необхідно застосовувати за аналогією загальні положення (зокрема, в даний час ст.186 ЦПК України для позовних вимог) та відмовляти у прийнятті заяв про видачу судового наказу.

Частиною 2 ст.42 ЦПК України передбачено, що при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст.48 ЦПК України).

За змістом ст.ст.46,47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи, а також здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Виходячи зі змісту цих статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно зі ст.55 ЦПК України (процесуальне правонаступництво) (що розміщена у Главі 4 ЦПК України «Учасники судового процесу»), у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

З наведеного вбачається, що процесуальне правонаступництво являє собою заміну сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього (юридичний зміст ст.55 ЦПК України (колишньої ст.37 ЦПК України, яка діяла до 15.12.2017 року) детально розкривається також і в ухвалі Верховного Суду України від 19.01.2011 року).

Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не зміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі.

З наявних матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є боржником за поданою ТОВ «Полтавагаз Збут» заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, що була подана заявником до Великобагачанського районного суду 28.11.2019 року, померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до подання даної заяви до стягнення з нього відповідної заборгованості; відповідно, дана громадянка (боржник) померла до подання заявником даної заяви та до вирішення питання про відкриття провадження у справі за вищевказаною заявою про видачу судового наказу.

При цьому, в зв`язку зі смертю боржника в боргових правовідносинах має місце перехід обов`язків боржника до його спадкоємців, а нормами матеріального права визначено порядок пред`явлення вимоги кредитора до спадкоємців та обов`язки останніх (згідно до ч.1 ст.1282 ЦК України), спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; крім цього, п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що у випадку смерті боржника його спадкоємці, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину). Тобто, з огляду на сукупність викладеного слідує, що правовідносини, що виникли між ТОВ «Полтавагаз Збут» та ОСОБА_1 , з приводу несплати за спожитий природний газ допускають правонаступництво та спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Разом з цим, цивільне судочинство здійснюється виключно в порядку, встановленому ЦПК України, проте процесуальним законом не передбачено право особи пред`являти позов (або подавати заяву про видачу судового наказу) до померлої особи. При цьому заявник не позбавлений можливості пред`явити вимоги до спадкоємців померлого боржника в порядку, передбаченому ст.1281 ЦК України (відповідно до якої кредитор, за певних умов, має право пред`явити вимоги до спадкоємців боржника, а не до померлої особи-боржника) і отримати в установленому законом порядку інформацію щодо їх кола і обсягу спадкового майна.

Отже, за вищевказаних обставин справи, наявних документів та наведених положень ЦК України та ЦПК України вбачається, що відкриття провадження у цивільній справі (в даному випадку за заявою про видачу судового наказу) за відсутності у боржника, який помер до подання заяви про видачу судового наказу, цивільної процесуальної правоздатності свідчить про неправомірність виникнення цивільного процесу, тобто, провадження по даній справі за вищевказаною заявою до померлого боржника не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

При цьому, відповідно до положень ст.1281 ЦК України, заявник не позбавлений можливості звернення з відповідними вимогами (в порядку позовного провадження) до спадкоємців особи, з якою виникли правовідносини з приводу користування природним газом та спірних питань заборгованості за його споживання.

Враховуючи вищевикладене та те, що боржник у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до звернення ТОВ «Полтавагаз Збут» з відповідною заявою до нього про видачу судового наказу, тобто до виникнення судового спору, а порушений відносно фізичної особи, яка померла, цивільний процес не допускає процесуального правонаступництва (на стадії розгляду питання про видачу судового наказу), суд вважає, що в даний час, за вищевказаних обставин про те, що діючим законодавством України не передбачено судового регулювання спору з особою, яка на час звернення до суду вже померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинено, є підстави для відмови у відкриті провадження у справі з підстав, передбачених п.1.ч.1 ст.186 ЦПК України, застосовуючи при цьому аналогію закону згідно ч.9 ст.10 ЦПК України. При цьому, аналіз судової практики з даного приводу Апеляційного суду Полтавської області та Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2016 рік дає підстави вважати, що вищевказані судові інституції в подібних правовідносинах приймали рішення про правомірність закриття провадження у справах (тобто навіть відкритого провадження) на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України (на даний час) (а раніше п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року).

На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст.25 ЦК України, ст.ст.10,42,46-47,48,55, 247, п.4 ч.1 ст.165, п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» у видачу судового наказу про стягнення з померлого боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ в сумі 7289 грн. 92 коп.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» зміст ч.2 ст.166 ЦПК України про те, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.4 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (в даному конкретному випадку до спадкоємців померлого боржника).

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.В. Хоролець