Справа № 132/4368/18
Провадження № 22-ц/801/1549/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 рокуСправа № 132/4368/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Ковальчука О.В., Копаничук С.Г.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який про-

довжує навчання,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Калинівського районного суду Вінниць-кої області від 29 травня 2019 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Калинівці Вінницької області за головування судді Павленка І.В.,

В С Т А Н О В И В:

03 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся у Калинівський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішен-ням Калинівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2018 року шлюб між батьками позивача розірваний. Позивач повнолітній, проживає разом із матір`ю, не працевлаштований, продовжує навчання у Вінницькому націо-нальному аграрному університеті. Відповідач його батько, проживає окремо, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, хоча має можливість її надавати. За таких обставин ОСОБА_1 про-сив суд стягнути на його користь у зв`язку з навчанням аліменти з відповідача у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закін-чення навчання 30 червня 2021 року.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 29 травня 2019 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання останнього у зв`язку з навчан-ням у твердій грошовій сумі 1200,00 гривень, починаючи з дня подачі заяви, а саме з 03 грудня 2018 року, і до закінчення навчання, але не довше ніж до до-сягнення 23 років, а також 1250,00 гривень витрат на правничу допомогу. Стяг-нуто з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 гривні судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухва-лити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Скарж-ник вважає оскаржуване рішення суду незаконним, ухваленим за неповного з`я-сування усіх обставин справи, з порушенням норм матеріального права. ОСОБА_4 не заперечує можливості надання допомоги синові, однак стверджує про недоведеність позивачем своїх позовних вимог щодо потреби у такій мате-ріальній допомозі у зв`язку із навчанням. До того ж вважає розмір визначених судом аліментів несправедливим та не співмірним вартості освітньої послуги.

09 липня 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу відповідача, де він вважає скаргу необґрунтованою, а її до-води надуманими, такими, що не відповідають дійсності. Стверджує про бажан-ня здобути вищу освіту та намагання батька ухилитися від виконання своїх батьківських обов`язків. Працевлаштуватися позивач не може, оскільки зайня-тий, допомагаючи матері утримувати домашнє господарства для отримання відповідного доходу, який і витрачається на навчання.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задо-воленню, а оскаржуване судове рішення зміні в частині визначення розміру стя-гуваних аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам у частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь позивача на його утримання у період навчання.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , 20 лютого ІНФОРМАЦІЯ_1 на-родження. ОСОБА_1 повнолітній, на підставі договору про навчання від 11 серпня 2017 року № 12417з/т навчається на четвертому курсі Вінницького на-ціонального аграрного університету на заочній формі навчання. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_1 зарахований на навчання з 01 вересня 2017 року на строк трьох років.

Згідно довідки ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промис-лового залізничного транспорту» від 22 квітня 2019 року № 2034, ОСОБА_2 працює у Бродецькій філії цього товариства з 13 березня 2007 року, займає по-саду складача поїздів 5 розряду. Його дохід за період з 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року склав 59 169,78 гривень. ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2500 га з цільовим призначенням для бу-дівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 Він АДРЕСА_2 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 27 жовтня 2010 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на пра-во постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08. Крім того ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,4344 га з цільовим призначенням для ведення особистого се-лянського господарства, розташована по АДРЕСА_3 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 27 жовтня 2010 ро-ку, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власно-сті на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09. Також ОСОБА_2 є власником транспортного засо-бу марки «ВАЗ21112», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстан-ції, керуючись нормами статей 182, 199, 200 СК України, вважав, що позивач потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Визначаючись із розмі-ром та способом стягнення аліментів, враховуючи обов`язок батьків утриму-вати повлітню дитину, яка продовжує навчання, вартість освітньої послуги, а також те, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою, яка може нада-вати матеріальну допомогу, суд вважав розумним та справедливим визначити стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчан-ня, у розмірі 1200,00 гривень щомісячно.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України якщо повнолітні доч-ка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допо-моги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту ін-тересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєді-яльності, оскільки на період навчання ( незалежно від форми навчання ) вона потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобовязані утримувати сво-їх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокре-ма, передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які про-довжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спо-сіб сплати аліментів ( статті 199, 200, 201 цього Кодексу ). При визначенні роз-міру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання ), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досяг-нення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повно-літніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (дохо-ду) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при ви-значенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне станови-ще дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наяв-ність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встанов-ленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати усі джерела, що утворюють її дохід, обовязок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_6 фактично стверджує лише про недоведеність позивачем потреби у зв`язку із його навчанням у вищому навчальному закладі у матеріальній допо-мозі з боку батька внаслідок відсутності доказів про неотримання сином дохо-дів, а також користування останнім належними відповідачу земельними ділян-ками, автомобілем та житловим будинком.

Проте колегія суддів апеляційного суду критично оцінює такі доводи скарж-ника, оскільки наявність у користуванні сина рухомого та нерухомого майна не спростовує дійсної потреби оплачувати визначену договором вартість навчання та нести супутні у зв`язку з цим витрати. Оплата позивачем навчання, що під-тверджується відповідними квитанціями, віднайдення для цього коштів у будь-який спосіб також жодним чином не може стверджувати відсутність потреби у матеріальній допомозі батька в отриманні сином освіти для подальшого належ-ного його працевлаштування та існування. Знівелювати необхідність участі батька ОСОБА_2 в утриманні сина у даному випадку неможливо, врахову-ючи встановлення такого його обов`язку законом, тим паче, що відповідач є здоровою працездатною особою, яка має можливість нести певні витрати на утримання сина, який продовжує навчання,

Встановивши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що згідно з вимогами чинного законодавства ОСОБА_2 як батько ОСОБА_1 зобов`язаний надавати допомогу в утриманні свого сина, який продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Разом із тим апеляційний суд погоджується із аргументами скаржника щодо неспівмірності визначеного розміру аліментів вартості навчання. Відтак колегія суддів дійшла висновку про доцільність змінити оскаржуване рішення суду в частині суми стягнутих аліментів, зменшивши їх розмір до 500,00 гривень що-місяця, що сприятиме балансу участі обох батьків в утриманні сина, який про-довжує навчання. При визначенні розміру аліментів судом апеляційної інстанції враховані сукупна вартість навчання за договором про навчання у розмірі 10500,00 гривень, необхідних навчальних матеріалів, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Судом не встановлено обста-вин, які б перешкоджали скаржнику виплачувати певний розмір аліментів з ме-тою забезпечення найвищих інтересів сина ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляцій-ної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими до-казами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 374 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за ре-зультатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Відповідно до норм статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясуван-ня судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обста-винам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосу-вання норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріаль-ного права вважається неправильне тлумачення закону або застосування зако-ну, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 29 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього си-на, який продовжує навчання, змінити в частині розміру стягуваних аліментів на повнолітнього ОСОБА_1 , зменшивши розмір алімен-тів з 1200,00 гривень до 500,00 гривень щомісячно.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді О.В. Ковальчук

С.Г. Копаничук