Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 725/1452/18

провадження № 61-235св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ? ОСОБА_2 ,

третя особа ? Перша Чернівецька державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 04 вересня 2018 року у складі суді Стоцької Л. А. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , третя особа ? Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, про зміну черговості спадкування майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 ; надання ОСОБА_1 , як спадкоємцю другої черги, право на спадкування майна, яке належало померлій ОСОБА_3 , разом із спадкоємцем ОСОБА_2 ; визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, які розташовані по АДРЕСА_1 та прилеглу до нього земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона є молодшою сестрою

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: будинковолодіння АДРЕСА_1 та прилеглу до нього земельну ділянку.

Вказане будинковолодіння було побудовано їх бабусею та дідусем. У подальшому там проживали їх батьки. Від їх шлюбу народилося троє дітей: вона, померла ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Усе своє дитинство та молодість позивач провела у цьому будинку. У серпні 1970 року вона одружилась, змінила прізвище на « ОСОБА_1 » та, створивши власну сім`ю, почала проживати окремо.

В 1965 році ОСОБА_3 здійснила капітальний ремонт будинку та

29 квітня 1970 року отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . У цьому будинку, після одруження, залишилась проживати її сестра. У неї було двоє синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Відповідач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_7 та онукою померлої ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 вперше побачила відповідача ОСОБА_2 13 років тому, коли та приїжджала до сестри за документами. Позивач просила, щоб відповідач залишилась проживати з бабусею та доглядала за нею, оскільки остання потребувала стороннього догляду, проте ОСОБА_2 відмовилась і майже не приїжджала.

Діти спадкодавця ОСОБА_7 та ОСОБА_8 померли ще у 2004 році. Їх похованням займалася саме позивач та її донька.

У подальшому, коли у 2017 році сестра померла, вона також займалася її похованням. Відповідач не була присутньою на похоронах бабусі та з`явилася пізніше з метою прийняття спадщини.

ОСОБА_3 останнім часом потребувала сторонньої допомоги, їй доводилося залишатися у неї та здійснювати догляд, оскільки остання перебувала у безпорадному стані в силу свого похилого віку мала хронічні захворювання, групу інвалідності по зору. Крім того, в останній рік свого життя померла ОСОБА_3 не усвідомлювала своїх дій та не могла керувати ними, майже нічого не бачила. Позивач забезпечувала її ліками та допомагала вести господарство.

Після смерті ОСОБА_3 позивач є спадкоємцем другої черги, проте

ОСОБА_2 прийняла спадщину за правом представлення на ту частку спадщини, яка б за законом належала її батькові ОСОБА_7 та є спадкоємцем першої черги.

Вважає, що вона має право на спадщину, а тому на підставі частини другої статті 1259 ЦК України просила змінити черговість спадкування після померлої ОСОБА_3 та надати їй, спадкоємцю другої черги, право на спадкування після померлої сестри разом із спадкоємцем за правом представлення ОСОБА_2

Також просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на будинковолодіння

АДРЕСА_1 та прилеглу до неї земельну ділянку.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівців від 04 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 29 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 04 вересня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

Короткий зміст вимог та доводів, наведених у касаційній скарзі:

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, з урахуванням уточнень, просить скасувати рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 04 вересня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: змінити черговість спадкування майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 та надати ОСОБА_1 , як спадкоємцю другої черги, право на спадкування майна, яке належало покійній ОСОБА_3 разом із спадкоємцем ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно досліджено обставини справи та неналежно надано оцінку доказам у справі. Заявник вказує, що показами свідків у сукупності з іншими доказами підтверджується факт надання нею протягом тривалого часу необхідної допомоги покійній ОСОБА_3 , яка потребувала піклування та постійного догляду, адже мала похилий вік, була особою з інвалідністю другої групи по зору, мала інші хронічні захворювання.

Судами проігноровано те, що спадкове майно, а саме будинковолодіння

АДРЕСА_1 завжди належало родині позивача. ОСОБА_1 має велике бажання зберегти цей будинок, як пам`ять про бабусю, батьків, своє дитинство, а відповідач у даній справі взагалі не вчиняла жодних дій та ухилялася від допомоги покійній ОСОБА_3

Доводи інших учасників справи:

У березні 2019 року представник ОСОБА_2 ? адвокат Решетов В. В. подав до Верховного Суду відзив, в якому просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 04 вересня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 листопада 2018 року ? без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи

№ 725/1452/18 з Першотравневого районного суду міста Чернівців.

У лютому 2019 року матеріали цивільної справи № 725/1452/18 надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що рішення судів оскаржуються лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, про зміну черговості спадкування майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 та надання ОСОБА_1 , як спадкоємцю другої черги, право на спадкування майна, яке належало покійній ОСОБА_3 , разом із спадкоємцем ОСОБА_2 . У іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому у касаційному порядку не переглядаються.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

У ОСОБА_3 було два сина ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які померли відповідно ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_7 та онукою померлої ОСОБА_3

ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої ОСОБА_3

ОСОБА_3 за життя належало на праві власності житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, які розташовані по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на жилий будинок від 29 квітня 1970 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вказане майно.

У визначений законом строк із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулись її онука ОСОБА_2 та сестра

ОСОБА_1

ОСОБА_3 проживала у будинку АДРЕСА_1

ОСОБА_1 проживала у будинку АДРЕСА_3 .

Відповідно до листа «Укрпошти» від 10 травня 2018 року та відомостей про доставку та виплату пенсій вбачається, що ОСОБА_3 у період з травня 2015 року по липень 2017 року отримувала пенсію у розмірі 1 564,48 грн.

Пенсія виплачувалась особисто ОСОБА_3 або її сестрі ОСОБА_1

Факт одержання спадкодавцем пенсії також підтверджується довідками Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 01 червня 2018 року.

ОСОБА_3 , згідно акту огляду МСЕК № 304 від 13 жовтня 2006 року була визнана особою з інвалідністю другої групи по зору. Група інвалідності встановлена довічно.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права:

Положеннями статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за правом представлення, а позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК Українифізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Частиною першою статті 81 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в оскарженій частині, суди виходили із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, що відповідно до частини третьої статті 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Зокрема, судам не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 через похилий вік, тяжку хворобу тривалий час була у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Наявність у спадкодавця другої групи інвалідності по зору, та її похилий вік також не свідчать про те, що ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані.

Позивачем також не було надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу матеріально забезпечувала ОСОБА_3 за власний кошт. Судами враховано, що позивачем не надано будь-яких доказів отримання власного стабільного доходу та відомостей щодо його розміру.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування та надання права на спадкування разом із спадкоємцями попередньої черги, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині, оскільки суди правильно застосували до даних правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині. Підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу

ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 04 вересня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 листопада 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, про зміну черговості спадкування майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 та надання ОСОБА_1 , як спадкоємцю другої черги, право на спадкування майна разом із спадкоємцем ОСОБА_2 - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень в цій частині відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 04 вересня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 29 листопада 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ? Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, про зміну черговості спадкування майна та надання права на спадкування майна разом із спадкоємцем ОСОБА_2 ? залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко