_________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5445/19
УХВАЛА

30.08.2019 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач просить суд:

- визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , особистим приватним нерухомим майном одного з подружжя, а саме - ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини об`єкту незавершеного будівництва, а саме на житловий будинок, загальною площею 136,5 кв.м., житловою площею 87,2 кв.м., земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1 ) площею 0,1513 га та баню, площею 16 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 1993685 грн.;

- зобов`язати ОСОБА_2 сплатити 1/2 частину суми залишку кредиту від AT Укрсиббанк в розмірі 63002,05 грн., яка складається з кредиту на рахунку №0 від 26.02.2018 року та кредиту на рахунку № 0 від 23.01.2017 року, а також 1/2 частину від суми 10027,87 грн. заборгованості за теплопостачання квартири АДРЕСА_3 ;

- стягнути з ОСОБА_2 суму боргу 195500 грн. яка складається з 1/2 частини від суми боргу в розмірі 391000 грн за невиплату поставлений та проданий товар від ОСОБА_3 (ФОП);

- присудити 3/4 частини від вартості автомобіля «Fiat scudo» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , кузов ZFA, за ОСОБА_1 .

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

У відповідності до вимог статті 187 ЦПК України, суд під час вирішення питання про відкриття провадження по справі, перевіряє чи підсудна справа суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Суд враховує, що поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є більш широке, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило даної норми розповсюджується на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно.

Відповідно до ч.16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З позову вбачається, що позивачем заявлені вимоги з приводу нерухомого майна, а саме відносно:

- двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- ѕ часток житлового будинку, загальною площею 136,5 кв.м., житловою площею 87,2 кв.м., бані, площею 16 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ѕ часток земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) площею 0,1513 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, зі спірного нерухомого майна, вбачається, що кожний об`єкт нерухомого майна територіально розташований в різних районах, у зв`язку з чим, для перевірки чи підсудна справа Київському районному суду міста Одеси, за необхідно визначити, яка вартість з об`єктів нерухомого майна є більшою, саме за територіальним розташуванням якого, буде підсудна справа у відповідності до норм ст. 30 ЦПК України.

Так позивачем на підтвердження вартості житлового будинку, загальною площею 136,5 кв.м., житловою площею 87,2 кв.м., бані, площею 16 кв.м., земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1 ) площею 0,1513 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , надано до суду звіт про незалежну оцінку ринкової вартості майна від 19.07.2019 року, виконаного ФОП « ОСОБА_4 », відповідно до якого ринкова вартість якого в загальному розмірі становить 1993685 гривень 00 копійок.

Оскільки позивачем заявлені вимоги щодо ѕ часток вказаного майна, ринкова вартість вказаної частки спірного майна, розташованого в Біляївському районі Одеської області, становить в сумі 1495263 гривні 75 копійок (1993685,00/4*3=1495263,75).

Позивачем відомостей про ринкову вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , до суду не надано.

Разом з тим, як убачається із даних, що містяться на інтернет порталах з продажу нерухомого майна, вбачається, що ринкова вартість квартир, за аналогічною площею не більшою 50 кв.м., по вулиці АДРЕСА_4 , становить в межах від 543000 гривень та з максимальним розміром - 1311492 гривні, у будинках після 2011 року будівництва.

Суд звертає увагу, що з наявних документів в матеріалах справи, а саме наданого до суду договору купівлі-продажу від 13 листопада 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за №6-1058, вбачається, що вказана спірна квартира АДРЕСА_1 , належала продавцю, яким було здійснено продаж позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.11.2002 року.

Отже, спірна квартира АДРЕСА_1 , не належить до об`єктів нерухомого майна в новобудівлі, а відтак, за загальновідомою інформацією, має нижчу ринкову вартість.

Навіть, якщо враховувати, що ринкова вартість спірної квартири АДРЕСА_5 , з датою будівництва до 2002 року, дорівнює максимально наявній на ринку продажі, аналогічній за площі, квартирі, територіально розташованій в цьому районі міста Одеси, яка за датою будівництва після 2011 року, та становить 1311492 гривень, в будь-якому разі є меншою ніж вартість іншої частки спірного майна, яке в свою чергу розташовано в Біляївському районі Одеської області.

На підставі вищевикладеного, оскільки заявлені позивачем вимоги стосуються трьох об`єктів нерухомого майна, з яких більшу ринкову вартість мають об`єкти, розташовані в Біляївському районі Одеської області, суд доходить до висновку, що справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Згідно з ч. 1 ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на вищевикладене, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, повинно бути передано на розгляд до Біляївського районного суду Одеської області.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу №520/19425/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за підсудністю до Біляївського районного суду Одеської області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.