Справа № 569/1873/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Прокопчук Л.М.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача-відповідача Протоповича А.Р. ,

представника відповідача-позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на майно, стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в рахунок вартості проведених робіт, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та представник позивача-відповідача Протопович А.Р. в судовому засіданні позовні вимоги позивача-відповідача підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Fiat Scudo», 1998 року випуску, поділити спільне майно набуте під час шлюбу з ОСОБА_4 , виділивши ОСОБА_1 Ѕ вантажного автомобіля «MAN L2000», 1995 року випуску, Ѕ автомобільного причіпу та Ѕ будки цільнометалічної SKP 5800. В разі відсутності вказаних автомобілів у відповідача-позивача просили суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість автомобіля Fiat Scudo», 1998 року випуску, Ѕ вантажного автомобіля «MAN L2000», 1995 року випуску Ѕ автомобільного причіпу та Ѕ будки цільнометалічної SKP 5800 в розмірі 275959,84 грн., та судові витрати по справі. Зустрічну позовну заяву визнали частково, не заперечили щодо стягнення з позивача-відповідача ОСОБА_1 на користь відповідача-позивача ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 7981 грн. в рахунок вартості проведених робіт в квартирі АДРЕСА_1 . Додатково суду пояснили, що вантажний автомобіль марки MАN L2000, будка цільнометалічна та причіп до легкового автомобіля були придбані за спільні кошти подружжя. Легковий автомобіль «Fiat Scudo», 1998 року випускубув придбаний відповідачем-позивачем ОСОБА_4 за кошти позивача-відповідача ОСОБА_1 , які їй подарували батьки. Крім того, позивач-відповідач ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем-позивачем ОСОБА_4 під час шлюбу вони проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Вказала, що ОСОБА_4 під час проживання у вказаній квартирі були проведені ремонтні роботи по заміні труб, вартість яких складала приблизно 15 000 грн.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача-відповідача не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просила суд відмовити в задоволенні позову. Зустрічну позовну заяву підтримала повністю з підстав викладених у зустрічному позові та у заві про зміну предмета позову, просила суд стягнути з позивача-відповідача ОСОБА_1 на користь відповідача-позивача ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 15962 грн. в рахунок вартості проведених робіт в квартирі АДРЕСА_1 та судові витрати по справі.

Суд, заслухавши позивача-відповідача ОСОБА_1 , представника позивача-відповідача Протоповича А.Р. , представника відповідача-позивача ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено в судовому засіданні, з 15 серпня 2013 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року було розірвано.

За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки MАN (модель L2000), 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - загальний вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_2

Крім того, у період шлюбу відповідачем-позивачем ОСОБА_4 був придбаний автомобіль марки Fiat (модель Scudo), 1998 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , тип - легковий вантажопасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 надала суду пояснення, що автомобіль Fiat (модель Scudo), 1998 року випуску був придбаний ОСОБА_4 за кошти подаровані її батьками.

З дослідженої в судовому засіданні переписки сторін в мобільному додатку «Viber» вбачається, що ОСОБА_4 підтверджує факт, що отримував кошти на придбання автомобіля і поверне кошти позивачу-відповідачу, а не автомобіль.

20 лютого 2016 року за відповідачем-позивачем ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на автомобіль марки Fiat (модель Scudo), 1998 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , тип - легковий вантажопасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

27 лютого 2015 року за відповідачем-позивачем ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на автомобіль марки MАN (модель L20000), 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - загальний вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно заяви №102302294 від 17 вересня 2016 року про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника, автомобіль Fiat (модель Scudo), 1998 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , тип - легковий вантажопасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_4 був перереєстрований на нового власника ОСОБА_5 по договору укладеному між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в ТСЦ № 5641.

Згідно п.3 вищевказаного договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу Fiat (модель Scudo), 1998 року випуску складає 8700 грн.

Згідно заяви №102747455 від 24 вересня 2016 року про перереєстрацію транспортного засобу на нового власника, автомобіль марки MАN (модель L20000), 1995 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - загальний вантажний фургон, реєстраційний номер НОМЕР_2 був перереєстрований на нового власника ОСОБА_6 , по договору укладеному між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в ТОВ «БІМЕР» №6329.

Згідно п.3 вищевказаного договору, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу MАN (модель L20000), 1995 року випуску складає 9000 грн.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 не надавала своєї згоди на продаж вищезазначених транспортних засобів, що не заперечувалося нею в судовому засіданні та не спростовано представником відповідача-позивача.

Згідно довідки Територіального сервісного центру 5641 РСЦ МВС в Рівненській області МВС України №31/17/5641-278 від 31 січня 2017 року, вартість проданого ОСОБА_4 24 вересня 2016 року ТЗ марки MАN (модель L2000, д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_1 , згідно договору купівлі-продажу, виданого ТОВ «Бімер» становить 9000 грн.; вартість проданого ОСОБА_4 ТЗ марки Fiat Scudo, д.н.з. НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_3 , згідно договору купівлі-продажу складеного в ТСЦ 5641, становить 8700 грн.

Відповідно до довідки регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області МВС України №31/17-985 від 14 березня 2018, згідно наявних баз даних регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області станом на 14 березня 2018 року за ОСОБА_4 у територіальних сервісних центрах РСЦ МВС в Рівненській області транспортні засоби не зареєстровані.

Із скан-копій оголошення про продаж автомобіля розміщеного на сайті онлайн оголошень ОЛХ 12 вересня 2016, вбачається, що вантажний автомобіль MАN (модель L20000), 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 виставлений на продаж за ціною 8000 доларів США.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 30 липня 2018 року №2/02, складеного судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_7 на замовлення адвоката Протоповича А . Р., середня ринкова вартість автомобіля «Fiat Scudo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , без урахування особливостей його технічного стану, визначена на 27 січня 2016 року, може становити 105787 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 31 липня 2018 року №3/02, складеного судовим експертом автотоварознавцем Лебедєвим В. М. на замовлення адвоката Протоповича А .Р ., середня ринкова вартість автомобіля «MAN L2000», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування особливостей його стану, визначених на 20 травня 2014 року, може становити 124270 грн.

Згідно довідок виданих оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» ОСОБА_12 від 25 квітня 2018 року, середня ринкова вартість автомобіля «MAN L2000», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1995 року випуску, станом на 12 квітня 2018 року складає 70520 грн.; середня ринкова ціна автомобіля «Fiat Scudo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1998 року випуску, станом на 12 квітня 2018 року складає 70260 грн.

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою суду від 20 квітня 2017 року за клопотанням представника відповідача-позивача ОСОБА_3 по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 02 жовтня 2017 року №Е-07/17, складеного судовим експертом - приватним підприємцем ОСОБА_13 , вартість робіт проведених в квартирі АДРЕСА_1 після 15 серпня 2013 року станом на 29 вересня 2017 року становить 15962 грн. Визначити вартість робіт, проведених до 15 серпня 2013 року експерт об`єктивно не може.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У пункті 3 частини першої статті 57СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтями 68, 69 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. А отже дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446св18 від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518св18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При поділі спільного майна подружжя в даному спорі, суд застосовує принцип рівності.

Враховуючи те, що в період придбання вантажного автомобіля MАN L2000, 1995 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, вказане майно набуте сторонами за спільні кошти, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на вищезазначений вантажний автомобіль, проте відповідач-позивач відчужив його іншій особі без згоди позивача-відповідача.

Крім того, суд приймає до уваги вартість автомобіля марки «MAN L2000», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1995 року випуску, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 31 липня 2018 року №3/02, складеного судовим експертом автотоварознавцем Лебедєвим В.М., яка може становити 124270 грн. У зв`язку з чим, підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ вантажного автомобіля «MАN L2000», 1995 року випуску в розмірі 62135 грн.

Спірний автомобіль «Fiat Scudo», реєстраційний номер НОМЕР_4 був придбаний за рахунок грошових коштів отриманих позивачем-відповідачем ОСОБА_1 у подарунок від батьків під час шлюбу. Відповідач-позивач ОСОБА_4 не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на автомобіль «Fiat Scudo», яке набуте ними у період шлюбу, а тому вказаний автомобіль слід визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість автомобіля «Fiat Scudo», 1998 року випуску в розмірі 105787 грн.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження придбання автомобільного причіпу та будки цільнометалічної SKP 5800 в період шлюбу та за спільні кошти подружжя, а відтак суд не вбачає законних підстав для включення зазначеного майна до переліку спільної сумісної власності подружжя та не вбачає правових підстав для його поділу між сторонами.

Враховуючи те, що позивач-відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні, не заперечила, що відповідач-позивач ОСОБА_4 проводив ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1 за свої кошти, вартість який складає 15962 грн., суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги слід задоволити повністю.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про поділ майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на майно та стягнення коштів, задоволити чатково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Fiat Scudo», 1998 року випуску, вартістю 105787 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість автомобіля «Fiat Scudo», 1998 року випуску в розмірі 105787 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ вантажного автомобіля «MAN L2000», 1995 року випуску в розмірі 62135 грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в рахунок вартості проведених робіт, задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 15 962 грн. в рахунок вартості проведених робіт в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 650 грн., витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1679 грн., витрати на проведення автотоварознавчих досліджень автомобілів в розмірі 1000 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.