Справа № 308/8677/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 серпня 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

секретаря: Микуляк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області - Мигович М.М. на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року у справі №308/8677/17 (Головуючий: Бенца К.К.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», заінтересована особа: державний виконавець Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Мигович М.М., Ужгородський МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в порядку ст.383 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення до суду) на дії та рішення державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Мигович М.М. під час виконання судового рішення, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.06.2017 року та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга мотивована тим, що постановою старшого державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області 11.02.2016 року відкрито виконавче провадження №50120861 з примусового виконання виконавчого документа №308/20381/13-ц виданого Ужгородським міськрайонним судом 08.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» суми заборгованості за кредитним договором та сплачену суму судового збору. 29.06.2017 року державним виконавцем Мигович М.М. у вказаному виконавчому провадженні №50120861 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Підставою для повернення виконавчого провадження зазначено про те, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення і заходи здійснені державним виконавцем щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Також заявник заявляє, що підтверджуючих документів про вчинення виконавчих дій зазначених у постанові не додано.

Заявник зазначає, що постанова про повернення виконавчого документа є передчасною з огляду на те, що державний виконавець не здійснював перевірки майнового стану боржника у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» вжито не всіх заходів для фактичного виконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа.

Заявник вважає дії державного виконавця незаконними, оскільки державним виконавцем винесено постанову всупереч приписам Закону України «Про виконавче провадження», ним не здійснені заходи, щодо розшуку майна, на яке можливо звернути стягнення, державний виконавець не звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника для опису майна, з поданням до суду про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Державним виконавцем не було здійснено весь обсяг дій, передбачених діючим законодавством, для виконання судового рішення, що потягло за собою порушення прав заявника. Крім того, заявник вказує на те, що постанова від 29.06.2017 року, надана до поштового відділення тільки 08.08.2017 року та отримана банком 15.08.2017 року, що підтверджується відстеженням пересилання поштового відправлення.

Посилаючись на вказані обставини заявник просив суд визнати дії державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Мигович М.М., що полягають у постановленні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними; скасувати постанову державного виконавця від 29.06.2017 року у виконавчому провадженні №50120861 про повернення виконавчого документа стягувачу та зобов`язати державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Мигович М.М. відновити виконавче провадження та провести виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа № 308/20381/13-ц від 08.08.2014 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року скаргу задоволено частково.

Визнано дії державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Мигович М.М. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві №50120861 від 29.06.2017 року - неправомірними.

Скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.06.2017 року прийняту в межах виконавчого провадження №50120861.

У решті вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду державний виконавець Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Мигович М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, як необґрунтовану з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права та таким, що не відповідає обставинам справи та чинному законодавству, так як дії державного виконавця є неправомірними та засвідчені актом, а саме відсутність майна боржника, відповідають об`єктивній дійсності, оскаржувана постанова відповідає Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Мигович М.М., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно зі ст.447 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставів рішення Ужгородського міськрайонного суду від 10 квітня 2014 року 08.08.2014 року судом виданий виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» суму заборгованості та суму судового збору.

11 лютого 2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №50120861 з примусового виконання виконавчого листа №308/20381/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та суму судового збору.

ОСОБА_1 наданий строк до 18 лютого 2016 року для добровільного виконання рішення суду.

Після відкриття провадження у справі, державним виконавцем було накладено арешт на все майно боржника 11.02.2016 року і постанова направлена для виконання в органи і установи.

Із метою встановлення майнового стану боржника 22.11.2016 року були направлені запити до ТСЦ 2141 Регіонального сервісного центру МВС України у Закарпатській області; Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області, Державної інспекції сільського господарства, ГУ ДМС України в Закарпатській області; Головне управління статистики в Закарпатській області; Ужгородський міський центр зайнятості.

Згідно відповіді ТСЦ 2141 Регіонального сервісного центру МВС України у Закарпатській області від 06.12.2016 року, згідно бази даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС транспортні засоби зареєстрованими не значаться.

Інших відповідей із запитуваних установ матеріали не містять.

22.03.2017 року державним виконавцем зроблені запити до Державної фіскальної служби про номера рахунків, відкритих фізичними особами-підприємцями та про джерела отримання доходів відносно боржників-фізичних осіб, до Пенсійного фонду України щодо осіб-боржників, які отримують пенсію та осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими угодами, про останнє місце роботи.

Згідно відповідей ПФУ інформації відносно ОСОБА_1 не знайдено.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби інформація про номера рахунків, відкритих фізичними особами - підприємцями відносно ОСОБА_1 - відсутня.

23 березня 2017 року надана відповідь Державної фіскальної служби про отримання боржником доходу у вигляді заробітної плати та про місце роботи за останній звітний період.

26.06.2017 року надійшла відповідь директора ТОВ «Шаян» про звільнення ОСОБА_1 з роботи 12.09.2016 року за власним бажанням.

У червні 2017 року надійшла відповідь директора ТОВ «АВЕ Ужгород» про звільнення ОСОБА_1 з роботи 18.11.2016 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек від 30.03.2017 року відомості щодо боржника відсутні.

Згідно акту державного виконавця від 29.06.2017 року засвідчено, що при виході державного виконавця за участі понятих за місцем проживання боржника, у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості по виконавчому документу.

29 червня 2017 року державним виконавцем Мигович М.М. у межах виконавчого провадження №50120861 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: за відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення і заходи здійснення державним виконавцем щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про направлення державним виконавцем чергових запитів з метою повторної перевірки майнового стану боржника, відповідно до положень статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

При примусовому виконанні судового рішення державний виконавець обмежився направленням запитів до відповідних компетентних органів лише один раз, не забезпечивши в подальшому визначене законом перевірки не рідше ніж один раз на два тижні для виявлення рахунків боржника та одного разу за три місяці перевірку для виявлення нерухомого майна боржника, його майнових прав і отримання інформації щодо його доходів з врахуванням постанови державного виконавця від 11.02.2016 року про відкриття виконавчого провадження до повернення виконавчого провадження стягувачу від 29.06.2017 року.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що в порушення вимог ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем порушений обов`язок перевірки щодо виявлення рахунків боржника не рідше ніж один раз на два тижні та виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника не рідше одного разу на три місяці.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області - Мигович М.М. залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 серпня 2019 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой