Справа №: 398/4473/18
провадження №: 2/398/540/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" серпня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Джеваги В.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у місті Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , представник ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користування спільним погребом

встановив:

03 грудня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить усунути йому перешкоди у користуванні 5/12 частиною погреба, розташованого під будинком АДРЕСА_1. , позначеного в технічному паспорті на будинок літерами «пд», шляхом знесення однієї секції залізобетонного паркану - 2,20 метрів, починаючи від бокової стіни веранди квартири АДРЕСА_1 , позначеної в технічному паспорті на будинок «а-4», та надання безперешкодного доступу до вказаного погреба та не чинити йому перешкоди у користуванні 5/12 частиною погреба, що розташований під будинком АДРЕСА_1 , позначеного в технічному паспорті літерами «пд».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.09.1973 року йому належить 2/5 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Інша частина даного житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами належить відповідачу ОСОБА_4 , який проживає в квартирі АДРЕСА_3 , та ОСОБА_5 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Земельна ділянка під будинком не приватизована, а двір знаходиться в загальному користуванні. Крім того, на території будинку є погріб, загальною площею 56,4 кв.м. Погріб знаходиться безпосередньо під квартирою АДРЕСА_3 , вхід до якого обладнано металевою лядою на рівні із землею та знаходиться біля тильної стіни цієї квартири і бокової стіни веранди квартири АДРЕСА_1, позначеної в ТП «а-4» . З часу придбання будинку він з сім`єю користувався погребом для цілорічного зберігання харчових продуктів. Спочатку користувались погребом разом з ОСОБА_5 , оскільки попередні власники АДРЕСА_3 ОСОБА_4, які були бабою і дідом відповідача, відмовилися від нього, виривши в дворі собі окремий. Згодом, ОСОБА_5 також вирила собі в дворі окремий погріб, тому з початку 2000 років вказаним погребом користувалася тільки його сім`я, в зв`язку з чим вони встановили свій замок на ляді, якою закривається погреб. На початку 2016 року новим власником квартири АДРЕСА_3 став відповідач та з того часу почав чинити опір у користуванні погребом. Спочатку відповідач заявив, що не дасть можливість користуватися погребом, тому що він знаходиться під його квартирою, що спричиняє сирість у його квартирі. Намагаючись владнати даний конфлікт, вони зробили в погребі утеплення стін, обладнали його вентиляцією, задули в ньому монтажною піною всі отвори. Однак, 24 серпня 2016 року відповідач повністю перегородив доступ до погребу встановивши залізо-бетонний паркан. Відповідач погрожує їм фізичною розправою та не дає можливості користуватися погребом. Крім того, нещодавно їм стало відомо, що існує рішення народного суду 2 дільниці міста Олександрії від 28.10.1957 року, залишеного без змін в частині позовних вимог ухвалою Кіровоградського обласного суду від 28.10.1957 року, яке ухвалено у справі №2-520/1957 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ реальної частки будинку, поділ підвалу і земельної ділянки. Згідно даного рішення ОСОБА_6 , у спадкоємців якого він придбав 2/5 частини вказаного будинку з належною частиною господарських будівель, було виділено в натурі відповідна частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , 143,10 кв.м. розташованої під ним земельної ділянки та 5/12 спірного підвалу. Таким чином йому належить на праві власності 5/12 частини спірного погребу, тому йому необхідно усунути перешкоди в користуванні його майном.

16.07.2019 року від відповідача надійшло письмове пояснення, в якому він зазначає, що позовні вимоги не визнає повністю, оскільки позивач встановив замок на ляді погребу та почав ним користуватися особисто для власних цілей. Його баба та дід не відмовлялись від користування спірним погребом, про що свідчить відсутність такої заяви. Крім того позивач погребом користується не для зберігання консервації, як про це зазначає, а для вирощування грибів, штучно створюючи необхідні умови та мікроклімат. В результаті таких дій, в його квартирі, під якою безпосередньо знаходиться погреб, підвищується вологість, що призводить до руйнування будинку. Також погреб не відчинений, а позивач особисто за допомогою зварювального апарату заварив металеву ляду, чим перешкоджає йому у його користуванні.

Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала позов із зазначених у ньому підстав, також звернула увагу що відповідач не звертався з вимогами у тому числі з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування погребом, а встановлення паркану і недопуск позивача до погребу є фактично самоправством.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у письмових поясненнях.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що позивач самовільно зайняв увесь підвал, заварив вхід до підвалу, вирощує там гриби, створює відповідний мікроклімат, у зв`язку з цим руйнується підвал і належна відповідачу частина будинку над ним. Через шкоду, задану такими діям позивача, відповідач має намвр звертатися до суду. Станом на день розгляду справи позивач самовільно засипав у 2016 році підвал, таким чином повністю зруйнувавши його. Відповідач підтвердив, що поставив паркан для того, щоб перешкодити ОСОБА_3 вирощувати гриби у підвалі і таким чином шкодити здоров`ю його сім`ї та попередити руйнування будинку.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_4 поставив паркан для того, щоб ОСОБА_3 не вирощував гриби. Цей підвал користувався ОСОБА_3 для зберігання консервації, однак приблизно 5 років тому позивач почав займатися вирощуванням грибів. ОСОБА_4 попереджав ОСОБА_3 про неприпустимість вирощування грибів у підвалі, оскільки примусова вентиляція з підвалу шкодила здоров`ю відповідача, однак той ОСОБА_3 реагував. Сама ОСОБА_9 цей підвал не використовує з 2000 року, оскільки збудувала інший. Три роки тому ОСОБА_10 звів паркан, щоб перешкодити ОСОБА_11 проходити до підвалу. ОСОБА_5 не заперечувала проти зведення забору.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши надані докази, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно договору купівлі-продажу посвідченого нотаріусом першої Олександрійської нотаріальної контори 19.09.1973 року за реєстром №3635 та реєстрації цього права власності Олександрійським БТІ 12.11.1973 року за №1283/33, ОСОБА_12 , належить 2/5 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї виданої квартальним комітетом №15 Олександрійської міської ради від 04.10.2018 року №358, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Рішенням народного суду 2 дільниці міста Олександрія від 28.10.1957 року, залишеного без змін в частині позовних вимог ухвалою Кіровоградського обласного суду від 28.10.1957 року, яке ухвалено у справі №2-520/1957 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ реальної частки будинку, поділ підвалу і земельної ділянки, закріплено за ОСОБА_6 кімнати: 2-2-17,88 м.кв, 2-2-2,34 м. кв., 2-4-9,5 м.кв., 2-3-6,00 м. кв, закріплено 5/12 частину підвалу, закріплено у його користуванні 143,10 м. кв земельної ділянки, за ОСОБА_18 вирішено закріпити земельну ділянку 180 м . кв, вирішено визнати двір спільного користування 232,5 м.кв. Також закріплено у користуванні ОСОБА_19 7/12 частину підвалу, зобов`язано ОСОБА_20 і ОСОБА_21 у підвалі спільно зробити тамбор і стіну відповідно до варіанта №1. Також зобов`язано ОСОБА_20 до 15 листопада 1957 року знести частину мансарди, розташованої над кімнатами ОСОБА_19 , і ход на горішнє приміщення - мансарду ОСОБА_6 зробити із західної сторони, в ОСОБА_7 зі східної сторони.

Висновком Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 24.08.2016 року, 06.09.2016 року, 16.09.2016 року, щодо незаконних дій ОСОБА_4 , щодо погроз фізичною розправою та встановлення паркану, який перегороджує вхід до спільного погребу, в ході проведення перевірки було встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення та роз`яснено заявникам, що даний спір містить цивільно-правові відносини для вирішення яких їм необхідно звернутися до суду. у висновку окрім іншого зазначено, що у ході проведення перевірки ОСОБА_4 повідомив інспектору поліції, що дійсно 24 серпня 2016 року встановив паркан на своїй території, у цей час до нього підійшли сусіди та влаштували з ним сварку з приводу того, що паркан перегороджує вхід до підвалу, хоча пакан проходу не загороджував. ОСОБА_22 повідомив поліцейському, що у нього дійсно виник конфлікт з ОСОБА_23 з приводу паркану, який встановлює останній.

Листом Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області від 15.09.16 №1011-1.20/2/1.14/155, ОСОБА_15 повідомлено, що за їх зверненням стосовно встановленого паркану по АДРЕСА_1 , відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 паркан не відноситься до об`єктів будівництва, тому відсутні підстави для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Листом Олександрійської міської ради від 16.09.16 №320/10/06/2, ОСОБА_15 повідомлено, що за її зверненням до управління приватизації, оренди майна та землі міської ради та відділу архітектури управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради з`ясовано, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить громадянам на праві спільної часткової власності. Співвласником здійснено встановлення паркану по земельній ділянці що перебуває в спільному частковому користуванні пропорційно дольовим часткам у майні. Питання усунення перешкод у користуванні їхньою часткою будинку вирішується в судовому порядку.

Згідно наданих позивачем фотографій видно, що біля будинку встановлений залізобетонний паркан. Достовірність цих фотографій відповідачем не заперечувалась.

Згідно копії інвентаризаційної справи по АДРЕСА_1 наданої КП «Олександрійського МБТІ» встановлено, що будинок АДРЕСА_1 не розділено в натурі і належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності. Будинок не розділений в натурі між співвласниками, одинак визначені ідеальні частки у праві власності.

Згідно архівної довідки №1369 від 04.12.2018 року ОСОБА_3 на праві власності належить 2/5 частини будинку по АДРЕСА_1. Назва АДРЕСА_1 змінена на АДРЕСА_1 згідно розпорядження №р-28-з від 19.02.2016 р.

У акті №97 від 23.04.2019 року складеного головою квартального комітету №15 Олександрійської міської ради, підписаного ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , зазначено, що ОСОБА_25 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: 23.04.2019 року близько 14.00 год., ОСОБА_10 завіз машиною мішки з будівельним непотребом (відходами) та закидав їх у погреб загального користування для трьох співвласників. Раніше, до цього він встановив паркан, який становить двом іншим співвласникам перешкоду для цільового користування своїм майном.

На фотографіях, наданих ОСОБА_4 , будинок має тріщину, також на фотографіях зображений вхід до підвалу та дерев`яні дощечки, на яких ростуть гриби.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є сусідом свідка, з ОСОБА_4 не знайома, однак знала його батьків. Свідок вселилася у будинок у 1970 років і знає, що будинок по сусідству був на три сім`ї, однак у серпні 2016 року ОСОБА_3 повідомив свідку, що ОСОБА_4 звів паркан всередині двору з кам`яних плит щоб перекрити вхід до підвалу. ОСОБА_27 скаржився свідку, що не має доступу до підвалу і не може зберігати там консервацію.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача ОСОБА_3 , з відповідачем ОСОБА_28 знайома як з сусідом, має з ним неприязні відносини у зв`язку з тим, що він перегородив вхід до спільного підвалу. ОСОБА_4 24 серпня 2016 року поставив паркан на внутрішній території двору. На цьому місці раніше паркану ніколи не було. Встановивши цей паркан відповідач перешкодив ОСОБА_11 та його сім`ї користуватися підвалом. Свідок стверджує, що вона зберігала у підвалі овочі і консервацію. Відповідач не питав дозволу позивача і свідка на зведення паркану, лише повідомив її, що буде його зводити, на прохання свідка зробити у новому паркані хвіртку, щоб вона могла проходити до підвалу він не відреагував. До зведення паркану протягом 10 років сім`я ОСОБА_14 одноосібно користувались підвалом, оскільки інші співвласники не виявляли бажання ним користуватися, перешкод іншим співвласникам не чинили, однак повісили на вхід до підвалу замок. Також свідок повідомила, що підвал використовувався ОСОБА_29 для зберігання консервації, овочів, а також для вирощування грибів для потреб сім`ї.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснила, що є сусідом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . На території сусіднього домоволодіння є підвальне приміщення, яким фактично користувалася сім`я ОСОБА_31 для зберігання овочів. Інші співвласники не користувалися погребом, разом з тим ОСОБА_27 їм не перешкоджав його користуванням. Свідок бачила, що у 2016 році ОСОБА_4 без згоди ОСОБА_3 звів паркан, який прилягає до стіни будинку і перешкоджає останньому користуватися підвалом. Через зведення паркану у ОСОБА_31 і ОСОБА_32 виник конфлікт, викликались працівники поліції.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснив, ОСОБА_10 є його товаришем, з ОСОБА_3 свідок особисто не знайомий, однак бачив його. Свідок часто буває вдома у ОСОБА_32 і допомагає йому по господарству, зокрема будівельні роботи по ремонту будинку. Свідку відомо, що у ОСОБА_32 і сина ОСОБА_3 погані відносини. ОСОБА_3 вирощував у підвалі гриби, внаслідок чого у приміщенні у будинку була сирість, поганий запах. Також свідок вважає, що у підвалі також була демонтована стіна. Через сирість будинок почав руйнуватись. Також приблизно півтора місяці тому син позивача ОСОБА_3 заварив ляду, тобто вхід до підвалу. Свідок не знає хто звів паркан. ОСОБА_27 має можливість підійти до підвалу через вхідну хвіртку до частини домоволодіння, що знаходиться у користування ОСОБА_4 .

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.4 цієї статті якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Зазначений вище будинок не розділений в натурі, співвласники мають ідеальні частки у праві спільної часткової власності, земельна ділянка перебуває у спільному користуванні співвласників будинку. Співвласники володіють і користуються спільним майном за спільною згодою (ст.358 ЦК України), спір між співвласниками може вирішуватися в суді. Зазначеним вище рішенням суду від 1957 року встановлений порядок користування зазначеним будинком співвласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_34 , який, зокрема передбачає спільне використання співвласниками підвалу. Враховуючи надані суду матеріали інвентаризаційної справи та відповідні свідоцтва про право на спадщину та договори купівлі-продажу, право власності ОСОБА_3 на належну йому 2/5 частини будинку виникло внаслідок купівлі у цієї частини будинку у ОСОБА_35 , який у свою чергу отримав її у спадок від ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_4 набув право власності на ⅖ частини будинку на на підставі свідоцтва про про на спадщину після ОСОБА_36 , який отримав це права у дар від ОСОБА_37 на підставі договору дарування від 16 листопада 2006 року. ОСОБА_37 отримав право власеності на зазначену частку будинку у спадок від ОСОБА_38 , який отримав право власності на будинок після проведеної реконструкції.

Отже, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є співвласниками зазначеного будинку, володіють ідеальними частками у ньому та згідно ст.358 ЦК України володіють і користуються спільним будинком за спільною згодою. Земельна ділянка не приватизована та перебуває у спільному користування співвласників. На підставі зазначених вище письмових доказів та показань свідків суд встановив, що позивач ОСОБА_3 не давав згоду на встановлення ОСОБА_4 паркану, паркан зведений останнім самовільно на земельні ділянці, яка є неприватизованою та перебуває у спільному користуванні співвласників будинку, зведений паркан перешкоджає позивачу користуватися підвалом, право на користування якого він має як співвласник зазначеного будинку з урахуванням рішення Народного суду другої дільниці міста Олександрії відповідно від 28 жовтня 1957 року порядку, яким встановлено порядок користування співвласниками цим підвалом.

Враховуючи викладене позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні спільним підвалом шляхом знесення однієї секції паркану є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач використовує підвал не за призначенням та спричиняв таким чином шкоду здоров`ю його сім`ї та руйнував будинок, оскільки, ці обставини не є підставою для самовільного встановлення паркану на земельній ділянці, що перебуває у спільному користуванні всіх співвласників. Водночас у разі наявності між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 спору з приводу неналежного користування останнім приміщення підвалу та завдання ним шкоди, такий спір може вирішуватись у судовому порядку.

Вимоги позивача не чинити перешкоди у майбутньому не стосується предмету спору про усунення існуючих перешкод у користуванні спільним підвалом, позивач також не доводить існування реальної можливості порушення відповідачем його права користування погребом у майбутньому та не зазначає, які саме можливі дії відповідача у зв`язку з цією реальною і конкретною загрозою слід заборонити. Усі доводи позивача і надані ним докази стосуються існуючого порушення його права користування спільним погребом. Тому підстав для задоволення вимог про зобов`язання не порушувати право користування погребом у майбутньому немає.

Керуючись ст. 141, 137 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, що підтверджені договором з адвокатом, додатковою угодою до цього договору, детальним описом виконаних робіт та квитанцією, що підтверджує оплату послуг адвоката, враховуючи те, що позовна вимога про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні погребом у майбутньому не є самостійною та випливає з одних і тих самих правовідносин, що і основна вимога про усунення перешкод у користуванні спільним погребом, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст 258-273 ЦПК УКраїни, суд

вирішив:

Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_4 , представник ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користування спільним погребом.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути ОСОБА_3 перешкоди у користування 5/12 частиною погреба, розташованого під будинком АДРЕСА_1 , який позначений у технічному паспорті літерами "пд" та синьою пунктирною лінією, шляхом знесення однієї секції залізобетонного паркану довжиною 2,20 м, починаючи від бокової стіни тамбура 1988 року побудови, який позначений у технічному паспорті на будинок літерою "а-4", та надання безперешкодного доступу до вказаного погреба.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені позивачем витрати на оплату судового збору у розмірі 704 грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено впродовж 20 серпня 2019 року.

Суддя Орловський В.В.