Справа № 706/1351/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Лещенко О.Л.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

У позові прізвище відповідача зазначене як « ОСОБА_6 », однак у подальшому позивачем уточнене прізвище відповідача - « ОСОБА_7 ».

Позивач просив визнати за ним в порядку поділу спільного майна подружжя право спільної часткової власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 19.01.2007 р. між ним та відповідачем було укладено шлюб. 10.10.2008 р. ними був придбаний житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . Договір купівлі - продажу будинку було вчинено на ім`я відповідача. Загальна вартість нерухомого майна склала 46741 грн. Обставина купівлі продажу підтверджується відомостями про об`єкт нерухомого майна, які містяться у Реєстрі прав власності на нерухоме майно і відображені у інформаційній довідці №177234079. Оригінал договору купівлі - продажу будинку зберігається у відповідача, а другий його примірник зберігається у приватного нотаріуса Осики Л.М. 10.08.2017 р. шлюб між ними був розірваний. Наявність коштів для придбання житлового будинку за спільні кошти підтверджується зокрема індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача, а саме, про його доходи, починаючи з 2001 р. У договорі зазначено, що будинок придбаний на ім`я відповідача за згодою іншого подружжя, договір вчинено за 5000 грн. Оціночна вартість будинку 46741 грн. На даний час вони з відповідачем не можуть дійти згоди про поділ. Враховуючи те, що спірний житловий будинок був набутий ними за час шлюбу, то він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачем ОСОБА_3 до суду був наданий відзив на позов, де вона зазначила, що вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Позивач не звертався до неї про розділ майна за взаємною згодою, а тому вона не порушувала його прав.

Просила суд відступити від засад рівності часток подружжя та ухвалити рішення про поділ спільного майна подружжя у частках: 2/3 - їй та 1/3 позивачу ОСОБА_1 , оскільки вона як власник спірного майна несе витрати пов`язані з його утриманням, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Христинівської сільської ради №1129 від 30.09.2019 р., про сплату земельного податку, книгою реєстрації розрахункових операції за спожитий газ, рахунком за сплачену електроенергію за липень 2017 р.

У подальшому представником позивача ОСОБА_2 була надана відповідь на відзив. Зазначив, що наявність спору між сторонами підтверджується як поданим до відповідача позовом, так і відзивом відповідача, плюс відсутність укладеного між подружжям договору про розподіл спільного майна. Необхідність відступлення від рівності часток при ухваленні рішення відповідач обґрунтовує посиланням на положення статті 70 СК України, однак доказів на підтвердження наявності таких підстав відповідач не надає. За правилами статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний дійсно нести витрати відповідно до своєї частки. Він і звернувся до суду для визначення розміру своєї частки, а до цього часу майно перебуває у спільній сумісній власності і положення цієї норми не можуть поширюватись на діючі правовідносини. Більш того, житловим будинком після розлучення користується саме відповідач і саме вона має сплачувати комунальні платежі за користування газом, світлом, земельною ділянкою. До речі, позову про розподіл земельної ділянки не подавалось. Щодо заробітної плати позивача, то довідка з пенсійного фонду про його заробіток, з якого сплачувались пенсійні внески, подана як доказ наявності у сім`ї ОСОБА_8 коштів на придбання спільного будинку.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що спір існує, але з моменту звернення позивача з відповідними позовом про захист свого права. Жодних дій, спрямованих на порушення права власності позивача відповідач не здійснював. По-друге, частиною першою статті 151 ЖК Української PCP передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Вказана норма права спростовує твердження позивача, що він не зобов`язаний утримувати спірну нерухомість, та інші доводи, викладені у відповіді на відзив відповідача.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали свою позицію щодо розподілу спірного майна у пропорції: 2/3 частини відповідачу, 1/3 частина позивачу.

Заслухавши вступне слово учасників судового процесу, дослідивши письмові докази: договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 від 10.10.2008 р., копії рішення Христинівського районного суду від 10.08.2017 р. у справі № 706/963/17 про розірвання шлюбу між сторонами, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 від 13.08.2019 р., Витягу з Державного реєстру правочинів від 10.10.2008 р., інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 2007 р. до 2017 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб був розірваний за рішенням Христинівського районного суду від 10.08.2017 р. у справі №706/963/17.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.10.2008 р., тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, відповідачем ОСОБА_10 було придбано житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Презумпція спільної сумісної власності подружжя закріплена також в ч. 3 ст. 368 ЦК України, де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки житловий будинок набутий подружжям за час шлюбу, то він належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи зазначені положення закону, необхідно визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 зазначила, що між сторонами відсутній спір щодо поділу майна подружжя. Однак, вказане спростовується тим же відзивом на позов із запереченнями щодо задоволення позову про поділ майна подружжя в рівних частках, а також відсутністю укладеного між подружжям договору про розподіл спільного майна.

Також відповідач ОСОБА_3 у своєму відзиві просила суд відступити від засад рівності часток подружжя та ухвалити рішення про поділ спільного майна подружжя у частках: 2/3 - їй та 1/3 позивачу ОСОБА_1 .

При цьому посилалась на ч. 2 ст. 70 СК України, відповідно до якої при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Однак, доказів на підтвердження обставин, зазначених в ч. 2 ст. 70 СК України, сторона відповідача суду не надала.

Також при цьому відповідач посилалась на ст. 360 ЦК України, згідно з якою співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідач вказала, що вона як власник спірного майна несе витрати, пов`язані з його утриманням, сплачує земельний податок, сплачує за спожитий газ, за електроенергію.

Однак, положення цієї статті не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки вони стосуються майна на праві спільної часткової власності, але не на праві спільної сумісної власності.

Крім того, необхідно врахувати, що житловим будинком після розлучення сторін користується відповідач і саме вона має нести витрати на утримання цього житлового будинку.

Тому підстави для поділу спільного майна подружжя у частках, запропонованих відповідачем, відсутні.

Також з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 768,40 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Керуючись ст. ст. 60, 61 ч. 1, 63, 70 ч.ч. 1, 2 СК України, ст. ст. 360, 368 ч. 3, 372 ч. 2 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 141 ч. 1, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про розподіл майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повне судове рішення складене 28.12.2019 року.

Суддя М.Ф. Олійник