Справа № 458/223/19 Головуючий у 1 інстанції: Кріль Л.М.
Провадження № 22-ц/811/2916/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Турківського районного суду Львівської області від 17 липня 2019 року в складі судді Кріля Л.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі,-

встановила:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі.

В обґрунтування позову покликалася на те, що 11.08.2016 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після одруження вони з відповідачем проживали в будинку його батьків. Через деякий час відносини в сім`ї зіпсувалися, оскільки відповідач почав вчиняти скандали та сварки, конфлікти також виникали з матір`ю відповідача, внаслідок чого вона змушена була покинути сім`ю і на даний час з відповідачем не проживає. Винаймає житло в м. Турці, де і проживає з дитиною. Відповідач грошей на утримання дитини не виділяє, дитина знаходиться на її повному утриманні, тобто відповідач своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини в добровільному порядку не виконує.

Постійного місця праці на території України відповідач не має, однак протягом останнього року отримує нерегулярний мінливий дохід від заробітків за кордоном в Республіці Польщі, в сумі приблизно 30000 грн. на місяць, про що постійно вихваляється перед односельчанами та перед нею.

На неодноразові звернення з проханням виділяти гроші на утримання їхньої дитини, дитяче харчування, засоби гігієни, ліки, одяг, відповідач своїх зобов`язань про добровільне надання матеріальної допомоги на утримання дитини не виконує. Відповідач є молодою, працездатною, фізично здоровою людиною, інвалідності або інших важких хронічних захворювань не має, відтак має всі можливості для виділення коштів на утримання їх малолітньої дитини.

Просила стягувати щомісячно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подання нею позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуваним рішенням Турківського районного суду Львівської області від 17 липня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що місячно, починаючи стягнення з 29.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 800,00 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , з рішенням не погоджується, вважає незаконним та необґрунтованим.

В апеляційній скарзі зазначає, позивач ОСОБА_2 покинула сім`ю, а дитину залишала у відповідача, у шлюбних відносинах з позивачкою не перебуває.

Незважаючи на те, що син ОСОБА_5 не був зачатий у шлюбі, а народився через шість місяців після його реєстрації, позивачка звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, а судовим наказом від 28.01.2019 року його зобов`язано сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 900 грн.

З 28.05.2018 року знаходився в Польщі, що підтверджується відміткою в паспорті, надавав безоплатну допомогу по господарству своєму родичу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка народила другу дитину ОСОБА_4 , зазначивши його батьком у свідоцтві про народження дитини.

Батьком дитини себе не визнає, оскільки з 08.04.2019 року з позивачкою не проживав.

При цьому, рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання другої дитини ОСОБА_4 в розмірі 3000 грн.

Вважає, що суд першої інстанції позбавив його інформації про дату, час і місце розгляду справи, відмовив у допиті свідків, при цьому суд взяв до уваги виключно свідоцтво про народження дитини.

Також, суд не врахував факту стягнення з відповідача аліментів на першу дитину ОСОБА_5 .

Зазначає, що працює на посаді машиніста екскаватора філії Турківська ДЕД, а заробітна плата, без відрахувань та податків, становить в середньому 6000 грн., а розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років становить 1626 грн.

Просить скасувати рішення Турківського районного суду Львівської області від 17 липня 2019 року та ухвалити нове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення частково виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з обставин, які склалися між сторонами, врахував розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та те, що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, прийшов висновку, що позов є підставним і обґрунтованим, з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі, зазначеному в позовній заяві.

Крім цього, суд стягнув з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 800,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9 від 29.03.2019 року та опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 11 серпня 2016 року виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим повторно (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_4 від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , про що 07.03.219 року складено відповідний актовий запис № 39 (а.с. 5).

Згідно довідки № 1094 від 16.07.2019 року, виданої виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Турківського району Львівської області, ОСОБА_2 , жителька с. Мельничне, Турківського району, проживає разом із сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній знаходиться на її утриманні (а.с. 21).

Звертаючись з позовними вимогами ОСОБА_2 свої доводи зводила до того, що відповідач грошей на утримання дитини не виділяє, дитина знаходиться на її повному утриманні, тобто відповідач своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини в добровільному порядку не виконує.

Відповідач 26.04.2019 року отримав ухвалу про відкриття провадження районним судом у даній справі, а 07.05.2019 року на адресу районного суду надійшли заперечення відповідача проти позову, що спростовує доводи апеляційної скарги у частині неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с. 15-17).

Крім цього, оскаржуючи рішення суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подав ще одне свідоцтво про народження ОСОБА_4 , актовий запис 39, у якому сторони записані батьками (а.с. 33).

Тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками двох малолітніх дітей.

Згідно листа начальника Турківського районного ВДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 31.07.2019 року № 02/16.34-06-55, реєстрація народження ОСОБА_4 була здійснена за письмовою заявою матері (а.с. 40).

При цьому, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2019 року, державним виконавцем Турківського РВДВС ГТУЮ у Львівській області відкрито ВП № 58672114 на підставі судового наказу № 458/1210/18 від 28.01.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) на утримання ОСОБА_5 , починаючи з 25.10.2018 року і до досягнення сином повноліття (а.с. 43).

Також, відповідач ОСОБА_1 подав довідку про доходи з якої слідує, що останній працює на посаді машиніста екскаватора Філії «Турківської ДЕД», загальна сума доходу з 01.04.2019 року по 30.06.2019 року становить 20826,97 грн. (а.с. 39).

Відповідач ОСОБА_1 мав польську мультивізу з травня 2018 року по жовтень 2018 року, яку фактично використав (а.с. 38).

Докази працевлаштування позивачки ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.

Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитину, що власне відповідач не спростовує та визнає, оскільки не вважає себе батьком ОСОБА_4 .

Разом з цим, питання батьківства ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_4 , який записаний батьком у свідоцтві про народження останнього, не входить у предмет доказування даного спору, тому колегією суддів до уваги не приймається.

При цьому, відповідач ОСОБА_1 доказів відповідного спору на розгляді суду, не подав.

Таким чином, врахувавши принцип диспозитивності цивільного судочинства та право матері на отримання аліментів (протилежні докази в матеріалах справи відсутні), місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_1 , як батько, зобов`язаний утримувати свою дитину, тому за відсутності згоди між сторонами з цього приводу, стягнув аліменти на її утримання в судовому порядку.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися із розміром аліментів, які визначені судом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 року» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

В силу приписів статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно.

Цей мінімум стягується з батьків навіть при наявності доходу лише в межах державних соціальних гарантій, призначених батькам (пенсій, допомог тощо) і не є достатнім для задоволення потреб дитини, тому при наявності більших доходів у батьків, відповідно і аліменти повинні визначатися у більшому розмірі від мінімальної межі.

Таким чином, на думку колегії суддів, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1500 грн. від заробітку (доходу), відповідатиме мінімальному гарантованому розміру аліментів на одну дитину та покращить належні умови для життя дитини.

При цьому, при визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує факт перебування дитини на утриманні позивача, вік дитини, стан здоров`я дитини, розмір доходу та матеріальне становище відповідача (працевлаштований), сплату останнім аліментів за судовим наказом, вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини, а так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб і самого відповідача.

При цьому, колегія суддів враховує, що група інвалідності відповідачу не встановлювалася, відтак за станом здоров`я він не має обмежень щодо працевлаштування та виконання будь-яких робіт.

Докази непосильності сплати аліменти у зазначеному розмірі, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки районний суд з недостатньою повнотою з`ясував обставини справи та зібрані докази, які є суттєвими та впливають на правильність висновків суду.

Щодо доводів апеляційної скарги, які на думку відповідача, свідчать про допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд справ в спрощеному позовному провадженні, може відбуватися без повідомлення учасників справи, у такому випадку судове засідання не проводиться (ст. 19, 274 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 17 липня 2019 року змінити в частині визначення розміру аліментів, стягнутих судом першої інстанції.

Стягувати із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 29.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 грудня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк