Справа № 158/2245/18 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О. К.
Провадження № 22-ц/802/805/19 Категорія: 48 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру, який обґрунтований тим, шо вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року до 02 вересня 2018 року. За час шлюбу 30 вересня 2014 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ними з відповідачкою була придбана квартира для спільного проживання їх сім`ї.

Позивач також зазначав, що в перший рік їх подружнього життя відповідачка ніде не працювала, на утримання сім`ї він витрачав свої особисті кошти, які знаходилися на його депозитному рахунку, і саме ці кошти він витратив на придбання квартири.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру.

Рішенням Ківерцівського районного суду від 31 травня 2019 року в даній справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на квартиру відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення його позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала і просила скаргу задовольнити, позивач і відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового розгляду, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь -яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Із матеріалів справи убачається, що сторони в даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2013 року. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року постановлено розірвати шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (а.с.6).

Крім того, судом встановлено, що 30 вересня 2014 року був укладений договір купівлі - продажу квартири, за умовами якого продавець ОСОБА_4 передав у власність покупця ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Згідно домовленості сторін продаж квартири вчинено за 80500 грн (а.с.80-81). Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Ківерцівського районного нотаріального округу.

Також із матеріалів справи убачається, що в день укладення договору купівлі - продажу квартири подружжя покупця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав приватному нотаріусу заяву, в якій він дає згоду своїй дружині ОСОБА_3 на купівлю нею квартири та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,78 га. У заяві, крім цього, зазначено, що договори купівлі - продажу вказаного нерухомого майна укладаються в інтересах їх сім`ї на вигідних умовах і відповідають їх дійсним намірам, їх ціна та умови йому відомі.

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права особистої приватної власності на квартиру з тих підстав, що спірна квартира придбана саме за його особисті кошти, а не за спільні кошти подружжя.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права особистої приватної власності на квартиру, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів, що він придбав спірну квартиру за свої особисті кошти, а тому підстав для визнання за ним права особистої приватної власності на квартиру немає.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Згідно зі статтею 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира набута бувшим подружжям за час шлюбу.

Позивач вважає, що дане жиле приміщення є його особистою приватною власністю, оскільки воно набуте за його особисті кошти, які знаходилися на депозитних рахунках в банку.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, за положеннями зазначених вимог закону, позивач повинен довести те, що спірна квартира придбана саме за його особисті кошти.

При цьому позивач у своїй заяві зазначав, що спірна квартира придбана ним за його особисті кошти, які знаходилися на депозитному рахунку в банку, його бувша дружина в перший рік подружнього життя не працювала, а він, навпаки був зареєстрований як фізична особа - підприємець і мав особисті грошові заощадження на депозитних рахунках в банку.

На думку колегії суддів наявність у позивача на час укладення договору купівлі - продажу квартири грошових коштів на депозитних рахунках не свідчить про те, що саме за ці кошти була придбана дана квартира.

Будь-яких доказів на підтвердження цих обставин позивач суду не надав.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 травня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді