УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/1547/19

Провадження № 2/638/3164/19

13.12.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Омельченко К.О.,

при секретарi Юрченко Д.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за поставлений товар, -

В с т а н о в и в:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за поставлений товар.

«20» травня 2019 року до суду сторонами була подана спільна заява про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, а також укладена сторонами мирова угода від 15.05.2019 щодо позовних вимог позивача.

З поданої сторонами мирової угоди вбачається, що позивач відмовляється від позовних вимог в повному обсязі та підтверджує, що станом на 15 травня 2019року між сторонами не існує будь-яких інших майнових та немайнових зобов*язань по справі № 642/1547/19. Відповідач, в свою чергу підтверджує, що станом 15 травня 2019року між сторонами не існує будь-яких інших майнових та немайнових зобов*язань по справі № 642/1547/19. Сторони також зазначили, що ні в процесі укладення мирової угоди, ні в процесі її не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

В судове засідання сторони надали заяву з проханням розглядати справу за їх відсутністю.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та приходить до висновку, що заява про затвердження мирової угоди не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило виконується добровільно. У противному разі, мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання.

З поданої мирової угоди суд не вбачає, які саме взаємні поступки будуть здійснені стороною відповідача у разі затвердження такої.

За своєю сутністю подана сторонами мирова угода подібна до заяви про відмову від позову, оскільки така створює процесуальні обов`язки лише для сторони позивача, не враховуючи те, що предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за поставлений товар.

Відтак, суд прийшов до висновку, що у затвердженні мирової угоди слід відмовити.

Керуючись ст. 207 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У затвердженні мирової угоди від 15 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за поставлений товар відмовити.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя