Справа № 161/6423/19
Провадження № 2-о/161/181/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року

м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді - Івасюти Л.В.

участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заяву мотивує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської області. Зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» його 09.04.2014 року було призвано Луцьким об`єднаним міським військовим комісаріатом в Збройні Сили України. В званні старшого солдата призначено на посаду кулеметника 7 механізованої роти 3-го механізованого батальйону 14 ОМБр, військової частини НОМЕР_1 (п/п НОМЕР_2 ). Крім цього, він був залучений та брав безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей, з 19.06.2014 року по 27.07.2014 рік; з 29.07.2014 року по 31.08.2014 рік) Як загальновідомо, у кінці лютого - на початку березня 2014 року перекинуті з Російської Федерації війська без розпізнавальних знаків окупували Кримський півострів. З цього моменту фактично розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України.

Як підсумок, Україною, за наслідками збройної агресії Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих танінів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, міста і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації г : території України є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно вимог ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Що стосується порушень його прав, пов`язаних з агресією Російської Федерації по відношенню до України, зазначає, що він був призваний Луцьким об`єднаним міським військовим комісаріатом в Збройні Сили України. В званні старшого солдата призначений на посаду кулеметника 7 механізованої роти 3-го механізованого батальйону 14 ОМБр, військової частини НОМЕР_1 (п/ НОМЕР_3 ) . Крім цього, він був залучений та брав безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей, (з 19.06.2014 року по 27.07.2014 року; з 29.07.2014 року по 31.08.2014 року). Станом на 26.06.2014 року їхній підрозділ перебував поблизу населеного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області.

Зміст статей під назвою: «Військові очистили від терористів місто Щастя в Луганській області» від 14.06.2014року, «Росія перекинула ескадрилью винищувачів» від 25.06.2014 року відомо, як і ціла низка іншої інформації, що міститься на сторінках Інтернет- видань та в офіційних джерелах, підтверджують участь у бойових діях регулярних військ Російської Федерації в районі населеного пункту Стара Краснянка Луганської області і саме цим військам протистояли військові української армії, в якій ОСОБА_1 проходив військову службу.

26.06.2014 року він, під час виконання обов`язків військової служби населеного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області внаслідок різкого гальмування бронемашини отримав забій лівого колінного суглобу. Первинної медичної допомоги не було надано. За медичною допомогою звернувся 23.07.2014р. в м. Сєвєродонецьку, коли отримав осколочне поранення правого плечового суглобу. Того ж дня з лівого коліна «витянули» рідину. Згодом лікувався у Луцькому військовому госпіталі .

Свідоцтвом про хворобу №1766 від 29.12.2015 року встановлено, що наслідки забою лівого колінного суглобу, гемартрозу у вигляді післятравматичного деформуючого остеоартрозу, рецидивуючого синовиїту з больовим синдромом та помірним порушенням функцій суглобу та ходи, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Довідкою військово-лікарської комісії №1283 від 22.09.2014 року, виданою на ім`я ОСОБА_1 встановлено, що стан після забою лівого колінного суглобу, після травматичного артроз-артриту лівого колінного суглобу з больовим синдромом пов`язаний з проходженням військової служби . Наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 16.02.2015 року № 12-к його звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я. Отже, саме в результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією проти України , він отримав 26.06.2014 року травму , поблизу населеного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області.

Проте, довідка військово-лікарської комісії №1283 від 22.09.2014р., видана на його ім`я; як і інші документи, не визначають причинно-наслідкового зв`язку цих травм із збройною агресією Російської Федерації проти України, що необхідно йому для досягнення мети звернення - набуття ним статусу жертви міжнародного збройного конфлікту.

Посилаючись на наведене, заявник просив встановити юридичний факт його поранення при виконанні обов`язку військової служби 26.06.2014 року поблизу населеного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Заявник подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересовоої особи- Міністерства соціальної політики в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Російської Федерації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що у матеріалах справи міститься відповідне поштове повідомлення. Крім того, є оголошення на сайті судової влади про розгляд даної справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, та подані заявником докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Як слідує із змісту статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, наданих судам у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

ОСОБА_1 звернувся до суду у порядку окремого провадження з метою встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку, передбаченому статтею 315 ЦПК України. Метою встановлення такого факту є визначення його статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях (далі - Конвенція), яка набрала чинності 21 жовтня 1950 року, ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР від 03 липня 1954 року, тобто отримати статус жертви міжнародного збройного конфлікту та з подальшим отримання допомоги від гуманітарних організацій.

Статтею 2 Конвенції передбачено, що крім положень, які виконуються в мирний час, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. В усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.

Статтею 4 Конвенції передбачено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.

Положеннями статті 13 Конвенції передбачено, що вона застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.

Частиною четвертою статті 2 Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15 квітня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20 лютого 2014 року.

Дійсно факт поранення в судовому порядку встановлений бути не може, проте, обґрунтовуючи необхідність встановлення факту того, що поранення при виконанні військової служби 26 червня 2014 року у районі населенного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області ОСОБА_1 отримав внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, заявник акцентував увагу на відсутність іншого позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між отриманням ним пораненням та військовою агресією Російської Федерації, оскільки такий порядок законодавством не визначено.

Отже, по суті факт поранення є обґрунтуванням необхідності встановлення іншого факту. Зі змісту обґрунтування заяви вбачається встановлення факту збройної агресії Російської Федерації проти України, внаслідок якого заявник ОСОБА_1 отримав поранення з наведенням мотивів, для чого йому необхідно встановлення такого факту.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення й мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Як випливає з маиеріалів справи, ОСОБА_1 був призваний Луцьким об`єднаним міським військовим комісаріатом в Збройні Сили України, в званні старшого солдата, призначений на посаду кулеметника 7 механізованої роти 3-го механізованого батальйону 14 ОМБр, військової частини НОМЕР_1 (п/ НОМЕР_3 ) . Крім цього, позивач був залучений та брав безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей, (з 19.06.2014 року по 27.07.2014 року; з 29.07.2014 року по 31.08.2014 року).

Станом на 26.06.2014 року їхній підрозділ перебував поблизу населеного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області.

В той же час, як слідує із статті під назвою: «Військові очистили від терористів місто Щастя в Луганській області» від 14.06.2014 року місто Щастя повністю взято під контроль українськими силовиками. В ході боїв постраждали 5 осіб з числа українських військових. Було як мінімум 9 загиблих з боку озброєних спецпризначенців Російської Федерації.

Зі статті під назвою «Росія перекинула ескадрилью винищувачів» від 25.06.2014 року відомо, що до міста Міллерово Ростовської області Російської Федерації, що знаходиться у 30 км від кордону з Україною, прибула ескадрилья винищувачів МіГ-29. Уздовж україно-російського кордону, в межах Луганської області спостерігаються розвідувальні польоти російської авіації. Дані статей, як і ціла низка іншої інформації, що міститься на сторінках Інтернет- видань та в офіційних джерелах, підтверджують участь у бойових діях регулярних військ Російської Федерації в районі населеного пункту Стара Краснянка Луганської області і саме цим військам протистояли військові української армії, в якій ОСОБА_1 проходив військову службу.

Як випливає з матеріалів справи, 26.06.2014 року ОСОБА_1 , під час виконання обов`язків військової служби в районі населеного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області, внаслідок різкого гальмування бронемашини отримав забій лівого колінного суглобу. Первинної медичної допомоги не було надано. За медичною допомогою звернувся 23.07.2014р. в м. Сєвєродонецьку, коли отримав осколочне поранення правого плечового суглобу. Того ж дня з лівого коліна «витянули» рідину. Згодом лікувався у Луцькому військовому госпіталі.

Свідоцтвом про хворобу №1766 від 29.12.2015 року встановлено, що наслідки забою лівого колінного суглобу, гемартрозу у вигляді після травматичного деформуючого остеоартрозу, рецидивуючого синовиїту з больовим синдромом та помірним порушенням функцій суглобу та ходи, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Як слідує з довідки військово-лікарської комісії №1283 від 22.09.2014 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , стан його після забою лівого колінного суглобу, після травматичного артроз-артриту лівого колінного суглобу з больовим синдромом пов`язаний з проходженням військової служби .
Наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 16.02.2015 року № 12-к його звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.

Міністерством оборони України від 15.12.2014 року ОСОБА_1 нагороджений пам`ятним знаком «За воїнську доблесть».

Отже, саме в результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією проти України , позивач ОСОБА_1 26.06.2014 року отримав травму , поблизу населеного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області.

Проте, довідка військово-лікарської комісії №1283 від 22.09.2014р., видана на його ім`я; як і інші документи, що відповідно до законодавства встановлюють причинний зв`язок травм не визначають причинно-наслідкового зв`язку цих травм із збройною агресією Російської Федерації проти України, що необхідно позивачу ОСОБА_1 для досягнення мети звернення - набуття ним статусу жертви міжнародного збройного конфлікту.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що право позивача на життя і здоров`я, передбачене ст.27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. було порушено саме внаслідок військової агресії Російської Федерації на території Луганської області України .

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту поранення у результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією проти України.

Керуючись ст.ст. 2, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, ст. 8, ст. 21- 68 Конституції України, Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», ст. 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятої згідно з резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї ООН від 02.12.2004 року, ст. 3 Віденської конвенції щодо дипломатичних зносин від 18.04.1961 року, ст. 2, 13 Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях від 12.08.1949 року, суд-

ухвалив:

Заяву задовольнити.
Встановити юридичний факт поранення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язку військової служби 26.06.2014 року поблизу населеного пункту Стара Краснянка Кремінського району Луганської області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, , адреса: 01601, м.Київ, вул.Еспланадна, 8/10, Російська Федерація (адреса листування: Посольство Російської Федерації в Україні, Повітрофлотський проспект, 27, м. Київ, 03049 )

Суддя Луцького міськрайонного суду Івасюта Л.В.