Номер провадження: 22-ц/813/277/19
Номер справи місцевого суду: 496/2426/16-ц
Головуючий у першій інстанції Драніков С.М
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

при секретарях: Томашевської К.В., Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства „ВіЕйБі Банк" Савицької Світлани Сергіївни на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24.10.2017 року по цивільній справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А., третя особа ОСОБА_1 , про визнання договору припиненим та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. про розірвання кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ „Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіна Марина Анатоліївна звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, обгрунтувуючи це тим, що 27.08.2007 року між ВАТ „ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 295/07ф-2, відповідно до умов якого останній було надано кредит в іноземній валюті в сумі 70863 доларів США для проведення ремонту квартири та будинку. Кредитні кошти надавалися до 26 серпня 2017 року під 14% річних. Додатковою угодою від 05.10.2007 року № 2 кредит було збільшено до 150 000 доларів США. Додатковою угодою від 28.07.2008 року № 2 за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 15,5 % річних.

В якості забезпечення своєчасного та повного погашення кредитної заборгованості, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 на підставі іпотечного договору від 27.08.2017 року.

Крім того, ОСОБА_5 на підставі іпотечного договору, передала в іпотеку Банку житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та земельну ділянку за цією ж адресою.

Проте, взяті на себе зобов"язання відповідачами виконані не були, у зв"язку з чим, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14.12.2011 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ „ВіЕйБі Банк" заборгованість за кредитним договором № 295/07ф-2 в сумі 1 223 897,40 грн.

У зв"язку з тим, що відповідачами рішення суду тривалий час не виконується, станом на 18.05.2016 року утворилася заборгованість в сумі 7 679 246,12 грн.

У зв"язку з тим, що відповідачі не погашають заборгованість, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 295/07ф-2 від 27.08.2007 року в сумі 7 679 246,12 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та земельну ділянку за цією ж адресою, що належить ОСОБА_5 , шляхом продажу ПАТ „ВАБ" за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку,передбаченому ст.38 ЗУ „Про іпотеку".

У вересні 2016 року, ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А., третя особа ОСОБА_1 про припинення правовідношення за іпотечним договором та скасування заборони на відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та земельну ділянку за цією ж адресою, що є предметом іпотечного договору від 11.10.2007 року, посилаючись на внесення Банком змін до кредитного договору про зміну зобов`язання, забезпеченого порукою, без її згоди, як поручителя (том 1, а.с. 80-82).

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. про розірвання кредитного договору, посилаючись на те, що за рішення суду було відкрито виконавче провадження за спірним кредитним договором про стягнення грошових коштів та відповідно Банк не може вже продовжувати нараховувати грошові зобов`язання за користування кредитом.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24.10.2017 року позовну заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. задоволено частково.

Звернуто стягнення на належну ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , квартиру АДРЕСА_1 , шляхом її продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки, копії будинкових книг, технічну документацію.

В іншій частині позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А., третя особа ОСОБА_1 про визнання договору припиненим - задоволено.

Визнано припиненими правовідношення за іпотечним договором складеним між ОСОБА_5 та ВАТ «ВіЕйБі Банк», який посвідчено 11 жовтня 2007 року Державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А., зареєстровано в реєстрі за № 26086.

Скасовано заборону на відчуження нерухомого майна, що є предметом договору, посвідченого 11 жовтня 2007 року Державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А., зареєстровано в реєстрі за № 26086, а саме:

- житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів.

- земельна ділянка площею 0,08 гектарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А. про розірвання кредитного договору - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник публічного акціонерного товариства „ВіЕйБі Банк" Савицька Світлана Сергіївна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24.10.2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за основним позовом ПАТ „ВіЕйБі Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та в частині задоволення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ухвалити нове рішення, яким вимоги Банку задовольнити у повному обсязі, а у вимогах ОСОБА_5 відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду оскаржується в апеляційному порядку лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог за основним позовом ПАТ „ВіЕйБі Банк" до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку та земельна ділянка площею 0,080 гектарів, яка розташована за цією ж адресою, а також в частині задоволення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ПАТ «ВіЕйБі банк» про припинення правовідношення за іпотечним договором (припинена іпотечного договору).

В решті рішення суду першої інстанції не оскаржено і тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1)неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)не відповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам у повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що:

-27 серпня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБІ Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 295/07ф-2, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в іноземній валюті в сумі 70 863,00 доларів США, для проведення ремонту квартири та будинку. Кредитні кошти надавалися строком до 26 серпня 2017 року зі сплатою 14% річних за користування кредитними коштами (т. 1 а. с. 13-20);

- додатковою угодою від 05 жовтня 2007 року №2 між Банком та ОСОБА_1 кредит було збільшено до 150 000,00 доларів США (т. 1 а. с. 21-22);

-взяті на себе за кредитним договором з урахуванням додаткових угод зобов`язання банком було виконано в повному обсязі;

-в якості забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків по кредитному договору, ОСОБА_5 на підставі іпотечного договору від 11.10.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А. передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме:

* житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,080 гектарів, який належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на житловий будинок, виданого 21 березня 2006 року виконкомом Нерубайської селищної ради Біляївського району Одеської області на підставі рішення виконкому Нерубайської селищної ради Біляївського району Одеської області від 10.03.3006 року № 86 та зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» в м. Біляївка 03.04.2006 року;

* земельну ділянку площею 0,080 гектарів, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області (т.1 а. с.39-47);

- додатковою угодою від 28 липня 2008 року №2 між Банком та ОСОБА_1 за користування кредитними коштами плату збільшено до 15,5 процентів річних (т.1 а. с. 26);

- рішенням Біляївського районного суду Одеської області по цивільній справі № 2-266 від 14.12.2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.06.2012 року, встановлено невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБІ Банк» заборгованості за кредитним договором №295/07ф-2 в сумі 1223 897,40 грн., з яких 1054 780,51 гривень - загальна заборгованість за кредитом, 8 467,53 - нараховані відсотки, 118 661,34 гривень прострочена заборгованість за відсотками, 18 255,75 гривень штраф за несвоєчасне повернення кредиту, 23 732,27 гривень штраф за несвоєчасне повернення процентів (т.1 а. с. 48-51);

-належних і достатніх доказів про виконання судового рішення та про оплату заборгованості за кредитним договором відповідачами до суду не надано;

-станом на 18.05.2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 295/07ф-2 від 27 серпня 2007 року, відповідно до розрахунку у додатках становить 7 679 246,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 131 682,96 доларів США; заборгованість за відсотками - 165 032,07 доларів США; разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 296 715,03 доларів США по курсу НБУ 25,273426 станом на 18.05.2016 року заборгованість становить 7 499 005,35 грн.; комісія за РО - 0,00 грн.; штраф згідно з п. 4.3 кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 180 240,77 грн. (т. 1 а. с. 27-28).

Відмовляючи у зверненні стягнення на предмет іпотеки, а саме: житлового будинку без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів та земельної ділянки площею 0,08 гектарів, що знаходиться за цією ж адресою, для задоволення вимог АТ «ВіЕйБІ Банк», що виникли на підставі Договору договір кредитної лінії № 295/07ф-2, від 27 серпня 2007 року,

визнаючи припиненими правовідношення за іпотечним договором між ОСОБА_5 та ВАТ «ВіЕйБі Банк» від 11 жовтня 2007 року та скасовуючи заборону на відчуження нерухомого майна, що є предметом договору іпотеки від 11 жовтня 2007 року, а саме: житлового будинку без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів та земельної ділянки площею 0,08 гектарів, що знаходиться за цією ж адресою для задоволення вимог АТ «ВіЕйБі Банк», що виникли на підставі Договору кредитної лінії № 295/07ф-2, від 27 серпня 2007 року,

суд першої інстанції виходив з того, що:

- на правовідносини, що виникли між сторонами договору іпотеки, укладеного 11.10.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 поширюються норми статей 553, 554, 559 ЦК України, якими врегульовані відносини поруки;

- згоди на зміну зобов`язання, в наслідок якого збільшується її відповідальність, ОСОБА_5 не надавала та відповідні зміни до іпотечного договору № 26086, щодо збільшення відповідальності ОСОБА_6 , не вносилися;

- у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або і неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком;

- відмова банку в частині вимог є похідною для задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання договору припиненим, оскільки внесення змін до кредитного договору про зміну зобов`язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, є підставою для визнання поруки такою, що припинена;

- подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6 - 100 цс 12, від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Частиною першою статті 554 ЦК України передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Аналогічні положення містять частина перша статті 20 Закону України «Про заставу» та частина перша статті 33 Закону України «Про іпотеку».

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що застава (іпотека) і порука є різними видами забезпечення зобов`язань, тому норми, які регулюють поруку (статті 553-559 ЦК України) не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 17.09.2014 року при розгляді справи № 6-109цс14.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі:

- припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

- втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

- реалізація предмета застави;

- набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених Законом.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі:

- припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

- реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

- з інших підстав, передбачених цим Законом.

Отже, збільшення обсягу відповідальності поручителя за кредитним договором не є в розумінні Закону України «Про іпотеку» та ст. 593 ЦК України підставою для припинення іпотеки і зобов`язання майнового поручителя за іпотечним договором.

Враховуючи наведене, у суду першої інстанції не було підстав застосовувати наслідки передбачені ч.1 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки внаслідок збільшення відповідальності поручителя до правовідносин між іпотекодержателем та майновим поручителем, що виникли на підставі договору іпотеки від 27.10.2007 року та відмовляти Банку у зверненні стягнення на предмет іпотеки з наведених обґрунтувань.

При цьому, посилання районним судом на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6 - 100 цс 12, від 20 лютого 2013 року в справі № 6- 172цс12, як підставу для застосування до спірних правовідносин у справі, що розглядається є неспроможними, оскільки у згаданих цивільних справах висновки Верховного Суду України щодо припинення поруки з-підстав передбачених ст.. 559 ЦК України стосувалися саме правовідносин поруки, які виникли з договору поруки, а не правовідносин майнового поручительства, які випливають з іпотечного договору.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції в частині, яка оскаржується в апеляційному порядку не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Ухвалюючи власне судове рішення, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, яка кореспондується з вимогами ст. 202 ГК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно з статтею 599 ЦК України.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, установлених договором або законом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Оскільки будь-яких доказів виконання зобов`язання за кредитним договором позичальником та поручителями не надано, іпотекодержатель не позбавлений права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому судова колегія вважає за необхідне дослідити обґрунтованість і відповідність законодавству розрахунок заборгованості, наведений кредитором та іпотекодавцем у позовній заяві. В рахунок якого заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житлового будинку без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів та земельної ділянки площею 0,08 гектарів, що знаходиться за цією ж адресою для задоволення вимог АТ «ВіЕйБі Банк», що виникли на підставі Договору кредитної лінії № 295/07ф-2 від 27 серпня 2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Біляївського районного суду Одеської області по цивільній справі № 2-266 від 14.12.2011 року, встановлено невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №295/07ф-2 в сумі 1223 897,40 грн., з яких 1054 780,51 гривень - загальна заборгованість за кредитом, 8 467,53 - нараховані відсотки, 118 661,34 гривень прострочена заборгованість за відсотками, 18 255,75 гривень штраф за несвоєчасне повернення кредиту, 23 732,27 гривень штраф за несвоєчасне повернення процентів.

Судова колегія дослідила в судовому засіданні матеріали цивільної справи Біляївського районного суду Одеської області № 2-266/11 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії № 295/07ф-2 від 27 серпня 2007 року, за наслідками розгляду якої ухвалено рішення від 14.12.2011 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.06.2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2013 року (за касаційною скаргою поданою в інтересах ОСОБА_5 ).

Як вбачається з розрахунку, наведеного до позовної заяви у справі № 2-266/11 тіло кредиту визначено в сумі 131 682,96 доларів США; відсотки за користування кредитом (поточні та прострочені) - 15 871,27 доларів США з перерахунком у гривню на час здійснення розрахунку та штрафу - 41 988 грн. 02 коп.

Тобто, банк у позові з посиланням на п. 3.2.4 Кредитного договору від 27.08.2007 року реалізував своє право на дострокове повернення кредиту та сплати процентів, штрафу тощо.

Рішенням суду, яке вступило в законну силу, вимоги кредитора про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та штрафу задоволені у повному обсязі.

Загальний розмір кредитної заборгованості, в рахунок якої Банком заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі, рішення по якій переглядається, становить на 18.05.2016 року 7 679 246,12 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 131 682,96 доларів США; заборгованість за відсотками - 165 032,07 доларів США; разом заборгованість за кредитом та за відсотками становить 296 715,03 доларів США по курсу НБУ 25,273426 станом на 18.05.2016 року заборгованість становить 7 499 005,35 грн.; комісія за РО - 0,00 грн.; штраф згідно з п. 4.3 кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 180 240,77 грн.

Тобто вбачається відповідність сум, заявлених до стягнення щодо тіла кредиту - 131 682,96 доларів США.

Разом з тим також вбачається, що Банком розраховані проценти у розмірі 165 032,07 доларів США, що відрізняється вбік збільшення у порівнянні з розміром процентів стягнутих за рішенням суду в еквіваленті доларів США 15 871,27 доларів США. Збільшення процентів на 149 160,80 доларів США відбулося у зв`язку з їх нарахуванням за період вже після настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором та після стягнення на підставі судового рішення.

Штраф нарахований Банком виходячи з суми заборгованості, до якої увійшла частина процентів, розрахованих після настання строку виконання основного зобов`язання і стягнення за рішенням суду у 2011 році.

Таким чином вказана частина кредитної заборгованості складається з розрахованих процентів та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою і у розмірі, які передбачені кредитним договором щодо нарахування процентів до настання строку повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Прострочення зобов`язання може мати місце до настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором. Також зобов`язання за кредитним договором може залишатися невиконаним і простроченим після спливу строку, на який укладався договір або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.

Однак умовами кредитного договору не передбачено розміру процентної ставки, яка підлягає застосуванню до прострочених зобов`язань зі сплати процентів вже після настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 416 ч.2 ЦПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання визначена законодавством.

У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12).

Отже, зміст наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у кредитному договорі може бути передбачено сплату процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Такі проценти може бути стягнуто кредитодавцем і після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 5017/1987/2012).

Однак у разі, якщо у договорі не встановлений розмір процентів, що мають стягуватися після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, то застосуванню підлягає розмір процентів передбачений ч.2 ст. 625 ЦК України - 3% річних, що в будь-якому випадку передбачає обґрунтування позивачем заявлених позовних вимог з посиланням на дану норму.

Проте позивач, як вбачається зі змісту заявленого ним позову вимоги про стягнення процентів та неустойки ('штрафу') після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, не обґрунтовував нормою, що міститься у ч.2 ст. 625 ЦК України, посилаючись виключно на норми, що регулюють зобов`язання за кредитним договором, яким не передбачений розмір процентної ставки та розмір штрафу після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.

Тобто у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року визначальним є висновок про те, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, що є підставою для відхилення аргументів позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Тому позовні вимоги до ОСОБА_5 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в частині стягнення процентів та частини нарахованого штрафу за користування кредитом нарахованих у період після настання строку виконання основного зобов`язання і стягнення за рішенням суду у 2011 році з відповідним позовом не можуть бути задоволені по суті, тобто, як необґрунтовані, з огляду на необгрунтування позивачем заявлених ним вимог посиланням на ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та забезпечує в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача.

Разом з тим, судова колегія вважає обґрунтованими вимоги Банку щодо розрахунку заборгованості в межах заборгованості, яка існувала на час використання кредитором свого права на дострокове повернення кредиту, сплату відсотків за користування кредиту та штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язань.

При цьому судове рішення не може змінювати умови договору щодо валюти кредиту.

Оскільки кредитний договір укладений у доларах США і в цій валюті надавався кредит та враховуючи, що позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту і за процентами саме у валюті кредиту, підстав для застосування у рішенні суду одночасно грошового еквіваленту в національній валюті України за відповідним курсом немає. При цьому вимоги про стягнення штрафу позивачем розраховані і заявлені у гривнях.

Тому обґрунтованою є заборгованість за тілом кредиту 131 682,96 доларів США; за відсотками за користування кредитом - 15 871,27 доларів США, а всього 147 554, 23 доларів США, а також про стягнення штрафу - 41 988 грн. 02 коп., що відповідає розміру заборгованості, стягнутої за рішенням суду Біляївського районного суду Одеської області від 14.12.2011 року про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у справі № 2-266/11, яке вступило в законну силу і докази щодо виконання якого відповідачами не представлені.

В решті вимог щодо розміру заборгованості в рахунок погашення якої до ОСОБА_5 заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки позивачу слід відмовити.

Враховуючи наведене у цій постанові відсутні також підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А., третя особа ОСОБА_1 , про визнання іпотечного договору припиненим (припинення правовідношення за іпотечним договором).

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, з ОСОБА_5 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду першої інстанції у розмірі 689 грн. зі сплачених 1378 грн. - (вимоги заявлялися за звернення стягнення за 2 різними договорами іпотеки з різних іпотекодавців) та 800 грн. за подання апеляційної скарги зі сплачених апелянтом 1 600 грн. з урахуванням, що задоволено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості пропорційно 50% від первісно заявленого розміру.

Тобто всього слід стягнути судового збору 1 489 грн. (689+800).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства „ВіЕйБі Банк" Савицької Світлани Сергіївни на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за основним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів; земельна ділянка площею 0,08 гектарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 та в частині задоволення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А., третя особа ОСОБА_1 про визнання договору припиненим - задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог за основним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів; земельна ділянка площею 0,08 гектарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 та в частині задоволення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А., третя особа ОСОБА_1 про визнання договору припиненим - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів; земельна ділянка площею 0,08 гектарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 295/07ф-2 від 27 серпня 2007 року у загальному розмірі 147 554, 23 доларів США, в тому числі: за кредитом - 131 682,96 доларів США; за відсотками за кредитом - 15 871,27 доларів США та штрафу згідно п. 4.3 кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту - 41 988 грн. 02 коп. звернути стягнення на належні ОСОБА_5 :

- житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів;

- земельну ділянку площею 0,08 гектарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1

шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки: житловий будинок без надвірних споруд під АДРЕСА_2 та складається з одного житлового кам`яного будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,08 гектарів; - земельну ділянку площею 0,08 гектарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 , отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки, копії будинкових книг, технічну документацію.

В решті вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» щодо розміру заборгованості в рахунок погашення якої заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної М.А., третя особа ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору припиненим.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» судовий збір за подання позову до суду та за подання апеляційної скарги у загальному розмірі 1 489 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений: 02.09.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова