Єдиний унікальний номер 233/1342/19 Номер провадження 22-ц/804/1972/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Корчистої О.І., Тимченко О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 233/1342/19 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року (суддя першої інстанції Каліуш О.В.), -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (далі - АКБ «Індустріалбанк») звернулося до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Експрес-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 109360/31/к, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 30 000 грн. 00 коп. на строк 36 місяців з 27 лютого 2013 року по 27 лютого 2016 року.

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту кладення договору до моменту припинення нарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання договору на поточний (картковий) рахунок, відкритий у роботодавця, становить 28% річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладання договору, на поточний (картковий) рахунок відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38% річних.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором станом на 26 грудня 2018 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 39 466 грн. 93 коп., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 12 896 грн. 54 коп.; сума прострочених процентів по кредиту - 21 798 грн. 67 коп., інфляційні нарахування - 4 771 грн. 72 коп.

Посилаючись на ці обставини, а також, на те, що кредитний договір був укладений за згодою ОСОБА_2 , дружини позичальника, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 39 466 грн. 93 коп., а також понесені ним судові витрати.

27 травня 2019 року заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги АКБ «Індустріалбанк» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором № 109360/31/к від 27 лютого 2013 року станом на 26 грудня 2018 року у розмірі 39 466 грн. 93 коп., яка складається з: 12 896 грн. 54 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 21 7798 грн. 67 коп. - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам, 4 771 грн. 72 коп. - інфляційні нарахування.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

У задоволенні позовних вимог АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги АКБ «Індустріалбанк», суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 у розмірі 39 466 грн. 93 коп. Проте, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача ОСОБА_2 солідарного обов`язку з ОСОБА_1 по сплаті заборгованості за кредитним договором № 109360/31/к від 27 лютого 2013 року, оскільки позивачем не доведено, що кошти одержані за договором були використані відповідачем ОСОБА_1 в інтересах сім`ї. При цьому суд зазначив, що посилання на мету отримання кредиту в анкеті-заяві - ремонт квартири, не є належним доказом вказаної обставини, оскільки не містить інформації про те, на ремонт якої саме квартири отримувалися грошові кошти, інформації, що зазначена квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також інформації про фактичне використання грошових коштів на ремонт квартири.

Не погоджуючись із судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, позивач АКБ «Індустріалбанк» в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків викладених у рішенні суду обставинам справи, просить скасувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року в частині відмови позивачу в задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКБ «Індустріалбанк» заборгованість у сумі 39466 грн. 93 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 є дружиною відповідача ОСОБА_1 Використання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_1 в інтересах сім`ї та отримання згоди іншого подружжя на укладення кредитного договору підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Ст. 541, ч.ч. 1.2 ст. 543 ЦК України передбачений солідарний обов`язок боржників на погашення заборгованості. За умовами кредитного договору позивач передав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у власність, які згідно з вимогами ст. 60 СК України стали об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Крім того, при розгляді справи відповідачами не було надано суду жодних доказів того, що кредитний договір було укладено не в інтересах сім`ї, а кошти, які були одержані за кредитним договором були використані в особистих цілях відповідачем ОСОБА_1 . Позивач вважає, що такі висновки узгоджуються з судовою практикою, зокрема ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року по справі №6-5265ск15 та висновками Верховного Суду, які викладені в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 712/6574/16-ц.

Письмові відзиви на апеляційну скаргу позивача АКБ «Індустріалбанк» відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час розгляду справи не надані.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засіданні апеляційного суду представник позивача АКБ «Індустріалбанк» та відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Позивач судову повістку - повідомлення про розгляд справи 27 серпня 2019 року отримав 20 серпня 2019 року, що підтверджується інформацією з відстеження поштового відправлення Укрпошти (а.с. 142).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання 27 серпня 2019 року були повідомлені шляхом розміщення 14 серпня 2019 року оголошення на офіційному веб-порталі судової влади (а.с. 141).

До апеляційного суду представником позивача АКБ «Індустріалбанк» Мацко Т.В. подана заява, в якій вона просить розглянути справу за відсутності представника АКБ «Індустріалбанк» (а.с. 132).

Відповідачі апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 27 серпня 2019 року не повідомили і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з`явилися у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача АКБ «Індустріалбанк» підлягає задоволенню.

Позивачем оскаржується судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_1 рішення не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2013 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 109360/31/к, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 30 000 грн. 00 коп. на строк 36 місяців з 27 лютого 2013 року по 27 лютого 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою ставкою.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором станом на 26 грудня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 39 466 грн. 93 коп., яка складається із: 12 896 грн. 54 коп. заборгованості за кредитом; 21 798 грн. 67 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 4 771 грн. 72 коп. інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту.

Відповідач ОСОБА_2 є дружиною позичальника ОСОБА_1

Установивши, що позичальник належно не виконав зобов`язання за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача ОСОБА_2 солідарного обов`язку з позичальником ОСОБА_1 по сплаті заборгованості за кредитним договором № 109360/31/к від 27 лютого 2013 року.

З такими висновками суду апеляційний суд погодитися не може з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Установлено, що позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві ОСОБА_1 Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 36 місяців по 27 лютого 2016 року (п. 1.3, 2.5 кредитного договору) (а.с. 6-12).

На час укладення кредитного договору на споживчі цілі (ремонт квартири) та отримання кредитних коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17).

Здійснюючи перегляд рішення суду першої інстанції, зокрема в частині оцінки правомірності відмови у стягненні заборгованості зі ОСОБА_2 як солідарного боржника за кредитним договором, апеляційний суд виходить з того, що згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ч.1 статті 61 СК України, може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частино 4 ст. 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена Верховний Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16. Верховний Суд під час розгляду справи № 308/13831/15-ц (61-8440ск18) не встановив підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Виходячи із системного аналізу наведених норм права, в контексті встановлених судом обставин справи, для визначення солідарного характеру обов`язків ОСОБА_2 щодо повернення боргу за кредитним договором з`ясуванню підлягає питання, чи укладено такий договір її чоловіком в інтересах сім`ї.

Судом установлено і підтверджується матеріалами справи, зокрема заявою-анкетою позичальника ОСОБА_1 від 27 лютого 2013 року, кредитним договором № 109360/31/к від 27 лютого 2013, що ОСОБА_2 підписала заяви щодо надання згоди на отримання її чоловіком банківського кредиту на споживчі цілі (ремонт квартири), з умовами договору ознайомлена. У заяві-анкеті позичальника житлова нерухомість зазначена як «спільна сімейна» (а.с.6-10,14).

Тому доводи апеляційної скарги щодо укладення спірного договору в інтересах сім`ї заслуговують на увагу і підтверджені належними доказами. Зазначене є підставою для стягнення заборгованості солідарно з обох з подружжя.

Згідно наданого позивачем розрахунку загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 109360/31/к від 27 лютого 2013 року станом на 26 грудня 2018 року заборгованість позичальника становить 39 466 грн. 93 коп., з яких: 12 896 грн. 54 коп. прострочена заборгованість по кредиту, 21 978 грн. 67 коп. - сума прострочених процентів по кредиту, 4 771 грн. 72 коп. - інфляційні нарахування (а.с. 36).

Апеляційний суд приходить до висновку, що саме ця сума має бути стягнута з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку.

Відповідно до п. 3 п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п.п «б» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у випадку скасування або зміни судового рішення.

Позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 39 466 грн. 93 коп.

За подання позовної заяви позивачем АКБ «Індустріалбанк» було сплачено судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп. (а.с. 1).

З огляду на задоволення позову АКБ «Індустріалбанк» про стягнення солідарно з обох відповідачів заборгованості у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача стягуються судові витрати понесені ним у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, тобто по 960 грн. 50 коп. з кожного (1921 : 2).

Крім того, за подання апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 881 грн. 50 коп.(а.с. 113)

Враховуючи задоволення апеляційних вимог, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКБ «Індустріалбанк» бути стягнуто судовий збір по 1 440 грн. 75 коп. з кожного (2 881,50 : 2).

Таким чином, на відшкодування витрат по сплаті судового збору на користь позивача підлягають стягненню з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 по 2 401 грн. 25 коп. з кожного 960,5 + 1440,75).

Ціна позову у цій справі складає 39 466 грн. 93 коп., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п/п 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, виходячи з чого апеляційний суд вважає, що постанова суду апеляційної інстанції оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» задовольнити.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором № 109360/31/к від 27 лютого 2013 року станом на 26 грудня 2018 року у розмірі 39 466 (тридцять дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 93 коп., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 12 895 (дванадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 54 коп., сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 21 798 (двадцять одна тисяча сімсот дев`яносто вісім) грн. 67 коп., інфляційні нарахування - 4 771 (чотири тисячі сімсот сімдесят одна) грн. 72 коп.

В частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1921 грн. 00 коп. заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 401 (дві тисячі чотириста одна) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 401 (дві тисячі чотириста одна) грн. 25 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: О.І. Корчиста

О.О. Тимченко

Повне судове рішення складено 27 серпня 2019 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований