Справа № 296/7365/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" травня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про припинення права власності на частку в домоволодінні та скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить припинити право власності Житомирської міської ради на 9/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на вказану частину домоволодіння.

Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, при цьому вказала, що правовстановлюючий документ на 9/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Згідно з п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Судом встановлено, що згідно договорів дарування від 03 і 11 серпня 2004 року та від 29 серпня 2011 року позивачу ОСОБА_1 належить 49/400 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Інші частки даного домоволодіння, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належать ОСОБА_2 - 10/100, ОСОБА_3 - 22/100, ОСОБА_4 - 15/100, ОСОБА_5 - 31/400 та 9/100 частки перебувають у комунальній власності Житомирської міської ради.

Рішенням Корольовського райвиконкому № 487 від 18.11.1981 року квартира, яка була надана міськвиконкомом за рахунок 9/100 своєї частки в даному домоволодінні пристосована у горищному приміщенні для проживання сім`ї гр. ОСОБА_6 була визнана непридатною для проживання.

Згідно акту комісії виконкому від 16.11.1981 року, за участю архітектора району, представника БТІ, представника проектного інституту «Укржилремпроект» та представника санепідемстанції, вищевказана квартира визнана горищним приміщенням непридатним для проживання та переведена в нежиле приміщення, а бюро технічної інвентаризації зобов`язано погасити документи на квартиру.

Вказане приміщення (горище) з часом зруйнувалося та припинило фізично існувати, хоча рахується як частка комунальної власності в розмірі 9/100 частини даного домоволодіння, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно листа відповідача Житомирської міської ради за № 18/4917 від 19.08.2017 року будинок по АДРЕСА_1 не перебуває в комунальній власності міста, а належить громадянам на праві приватної власності, що не відповідає вищевказаній інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно, так як 9/100 його частини до цього часу рахуються за відповідачем.

Згідно із п.4 ч.1 ст.346 ЦК України підставою припинення права власності передбачено знищення майна. Відповідно до ч.2 ст.349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Як вбачається зі змісту ч.7 ст.3, ч.1 ст.6, ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, наказу Міністерства юстиції України від 02.02.2012 року № 198/5 «Про затвердження переліку реєстраційних служб територіальних органів юстиції» (у т.ч. додатків №№ 1,15 до цього наказу), органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, є на даний час Міністерство юстиції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який визначає правові економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав па нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав визначено розділом 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за №1 57/6445.

Відповідно до ст. 349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, оскільки при цьому зникає сам об`єкт права власності. Разом із тим вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема залежно від причин знищення майна.

Отже, видається, що зазначена норма поширюється на всі випадки знищення майна (тобто фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого) незалежно від причин настання такого результату. Це стосується випадків знищення майна як через випадкові причини чи дії непереборної сили, так і з волі або вини власника майна чи вини інших осіб.

У разі знищення майна з випадкових причин чи з волі (вини) власника ризик втрати майна лежить на самому власнику (ст. 323 ЦК). Якщо майно знищено з вини інших осіб, особи несуть перед власником майнову відповідальність (ст. 1166 ЦК).

У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Тобто припинення права власності на таке майно пов`язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в ході розгляду касаційного звернення, зокрема умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Так, документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо (постанова від 17.01.2019 № 708/254/18).

Враховуючи, що вищевикладені обставини свідчать про відсутність правових підстав для існування на даний час права власності відповідача на 9/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із повним зруйнуванням частки нерухомого майна, суд вважає, що слід визнати право власності Житомирської міської ради на 9/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 припиненим та скасувати державну реєстрацію права власності Житомирської міської ради на 9/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 346, 349, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 323, 346, 349, 1166 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 6, 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про припинення права власності на частку в домоволодінні та скасування державної реєстрації права власності - задовольнити.

Припинити право власності Житомирської міської ради на 9/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Скасувати державну реєстрацію права власності Житомирської міської ради на 9/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення в порядку ст. 354 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_2

Відповідач: Житомирська міська рада

м. Житомир, майдан С.П. Корольова, 4/2,

10014.

Cуддя Р. А. Галасюк