Справа № 214/3885/19
8/214/18/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Звада Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами у цивільній справі №214/2163/19 за позовною заявою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Представника позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами.

На обґрунтування заяви зазначив, що після набрання вказаним судовим рішенням законної сили, при отриманні, йому стали відомі обставини при зверненні до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про виправлення описки, в якій наголошував, на тому, що при зверненні до Центрально- Міського у місті Кривому Розі відділу державної РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, стало відомо про те, що рішення суду про розірвання шлюбу, не підлягає виконанню оскільки, при видачі свідоцтва про укладення шлюбу від 28.10.2005 року серія НОМЕР_1 видане Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області,була зроблена помилка в намисанні номеру актового запису про шлюб а саме, актовий запис №579, замість «актовий запис №759». На підтвердження цього йому було видано повторне свідоцтво про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від 14.11.2019 року, Серія НОМЕР_2 , в якому вказано актовий запис №759 від 28.10.2005 року.

Суд вважає, що за наявності вказаного доказу, й про наявність якого позивач приховав, суд прийняв би інше рішення.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Заява, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 429 ЦПК України, про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомленні належним чином.

Дослідивши матеріали заяви, цивільну справу, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 та ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою, серед іншого, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Окрім того, іншими підставами є: встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09.09.2019 року, яке набуло чинності, позовні вимоги задовольнено повністю. Розірвано шлюб, який укладений 28.10.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №579.

Вважає, що за наявності вказаного доказу, й про наявність якого позивач та його представник приховав, суд прийняв би інше рішення.

Суд, надавши правову оцінку обґрунтуванню заявлених вимог заяви, вважає наведену заявнику підставу такою, що не є нововивленою в розумінні п. 1 ч.2, ч.1 ст. 423 ЦПК України, й позивач, будучи ініціатором звернення до суду з даним позовом був наділений процесуальними правами та обов`язками щодо забезпечення доказів по справі, проте жодних дій та наміру про вчинення таких дії не вчинив.

Так, дана справа розглядалась судом у порядку загального позовного провадження.

Цивільний процесуальни кодекс України передбачає процедуру витребування та забезпечення доказів, які заявником як стороною по справі в межах наведеної підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, не використовувались.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу, якщо про це не звертаються сторони.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, водночас зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Так, принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання абао оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрутованим.

Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно, суд розглянув спір в межах наданих сторонами доказів, й заявник, як особа, яка звертається із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасування рішення в частині написання номеру актового запису про шлюб, не довела, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць.

Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 року у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 17 квітня 2018 року, постановленій за заявою про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Оскільки в заяві не наведені встановлені законом обставини відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст. 423 ЦПК України, на підставі яких може бути переглянуто у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.09.2019 року, то в задоволенні заяви необхідно відмовити та залишити вказане судове рішення в силі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч.4 ст. 429 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, з урахуванням ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» керуючись п.1, ч.2, ч.1 ст. 423, ст. 429 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами у цивільній справі №214/2163/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - відмовити й залишити таке судове рішення в силі.

Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах (ч.7 ст. 429 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

Суддя Н.В. Чернова