Справа № 307/3908/18
Провадження № 2/307/626/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 квітня 2016 року між ПАТ «Закарпаттяобленерго» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії № 222319 та об`єктом, що живиться електричною енергією є майновий комплекс, що розташований в АДРЕСА_1 . Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2005 року справа № 2-845/05 за відповідачем ОСОБА_1 визнано в цілому та зареєстровано право власності на майно селянського фермерського господарства «Карпати», що розташоване в АДРЕСА_1 . Згідно умов Договору позивач зобов`язався продавати відповідачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а споживач зобов`язується виконувати умови Договору, а саме: оплачувати постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору та додатками до нього, що є невід`ємною частиною. Відповідно до 4.2. ПКЕЕ відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії в наступному році з помісячним або поквартальним розподілом подаються споживачем постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом у термін, обумовлений договором. Відповідно до п. 4.2.2 Договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитих та договірних величин. Так, 17 серпня 2016 року ОСОБА_1 надав позивачу обсяги постачання електричної енергії споживачу на 2017 рік, з яких вбачається, що місячний обсяг споживання становить 1000 кВт.год. Однак, відповідач, всупереч взятим на себе зобов`язанням, не оплатив вартість спожитої електричної енергії за період з лютого 2017 року по грудень 2018 року та допустив заборгованість в розмірі 181 281, 25 гривень, з яких 111 446, 82 гривень - заборгованість за спожиту активну електроенергію та 69 834,43 гривень - сума за перевищення договірної величини споживання електричної енергії. Позивачем було направлено відповідачу рахунки на оплату за спожиту активну електричну енергію, але на час звернення з даним позовом до суду заборгованість не погашена. Крім цього, відповідно до п.4.2.1 Договору за внесення платежів з порушенням термінів оплати, встановлених договором, відповідачу нараховано 3% річних від простроченої суми за період з березня 2017 року по грудень 2018 року в розмірі 4 799, 82 гривень та інфляційні втрати в розмірі 16 270,46 гривень. Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ "Закарпаттяобленерго" в особі Тячівського РЕМ, заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 207 237, 33 гривень, з яких: 111 446, 82 гривень - заборгованість за спожиту активну електроенергію, 69 834,43 гривень - сума за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, 4 799,82 гривень - 3% річних, 16 270,46 гривень- інфляційні втрати, 4 885, 79 гривень - пеня та 3 108,56 гривень судових витрат.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, позаяк подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно з невідомої суду причини, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, а тому суд розглянув справу у його відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2016 року між ПАТ «Закарпаттяобленерго» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір про постачання електричної енергії № 222319, об`єктом, що живиться електричною енергією є майновий комплекс, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.12-17).

Відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 травня 2005 року справа № 2-845/05 та реєстраційного посвідчення майновий комплекс СФГ «Карпати», що розташований в АДРЕСА_1 , на праві приватної власності в 1/1 частині належить відповідачу ОСОБА_1 (а.с.18,19).

Під час виконання умов зазначеного Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені даним Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією. Відповідно до предмету договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії згідно з умовами порядку розрахунків та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Відповідно до п.2.3.2 Договору та абз.22 п.10.2 ПКЕЕ споживач зобов`язується дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 Договору та режиму роботи електроуставки. Відповідно до 4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього Договору споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитих та договірних величин.

Пунктом 4.2. Правил встановлено, що відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії в наступному році з помісячним або поквартальним розподілом подаються споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом у термін, обумовлений договором. Узгоджені сторонами обсяги очікуваного споживання електричної енергії та заявлені величини споживання електричної потужності оформлюються додатком до договору як договірні величини.

Згідно Додатку №3 обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу до Договору на 2017 рік ОСОБА_1 встановлено, що місячний обсяг споживання становить 1000 кВт/год. (а.с.23).

Таким чином, у зв"язку із невиконанням своїх договірних зобов"язань щодо оплати вартості спожитої електричної енергії у відповідача ОСОБА_1 за період користування електричною енергію з лютого 2017 року по грудень 2018 року виникла заборгованість в розмірі 207 237, 33 гривень, з яких: 111 446, 82 гривень - заборгованість за спожиту активну електроенергію, 69 834,43 гривень - сума за перевищення договірної величини споживання електричної енергії, 4 799,82 гривень - 3% річних, 16 270,46 гривень- інфляційні втрати, 4 885, 79 гривень - пеня, яку відповідач на час розгляду справи в суді не відшкодував (а.с.24-84).

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до стаття 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Отже, згідно із загальними принципами Цивільного кодексу України повне відшкодування спричиненої шкоди встановлює повну відповідальність фізичної особи за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницького діяльністю.

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України „Про електроенергетику споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно з законодавством України, що передбачено ч. 4 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться 3 % річних та інфляційні нарахування.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобовязання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобовязання.

Враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 4 885,79 гривень пені. Пунктом 4.2.1 договору у разі прострочення сплати платежів, споживач сплачує пеню у визначеному розмірі за кожний день прострочення по день фактичної сплати.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Таким чином, нарахування позивачем пені, у зв"язку з порушенням умов договору не суперечить нормам діючого законодавства України, тому вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підставні і в судовому засіданні доведені, а тому позов слід задовольнити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 3 108, 56 гривень.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 52, 526, 546, 549, 610, 611, 629, 625,714 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 207 237, 33 гривень (Двісті сім тисяч двісті тридцять сім гривень 33 копійки).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго" 3 108, 56 гривні (Три тисячі сто вісім гривень 56 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго", адреса: с.Оноківці, вул.. Головна, 57, Ужгородського району, Закарпатської області, , МФО 312356, рахунок для погашення заборгованості р/р 0220 та рахунок для погашення судових витрат р/р 0220.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 28 грудня 2019 року.

Головуюча суддя : М. М. Сойма