Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 456/2900/14-ц

провадження № 61-26518св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - Будинкоуправління № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом Будинкоуправління № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року у складі судді Янка Б. Я. рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Шумської Н. Л., Шандри М. М., Левика Я. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року Будинкоуправління № 1 Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району м. Стриї, правонаступником якого є Будинкоуправління № 1 м. Стрий квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (далі - Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначений будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова, що є спеціалізованою установою, яка проводить ремонт і утримання будинку.

Власниками квартири АДРЕСА_1 згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), виданого 29 квітня 1998 року зазначено ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с. 150). Загальна площа квартири становить 50,5 кв. м.

Відповідачі, користуючись послугами позивача, оплату за надані послуги не вносили, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Ураховуючи викладене, Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на його користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг станом на 01 червня 2013 року у розмірі 1 428,28 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015 року позов Будинкоуправління № 1 Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району м. Стриї задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Будинкоуправління № 1 Самбірської квартирно-експлуатаційної частини району 1 428,28 грн боргу, 243,60 грн сплаченого судового збору, а разом 1 671,88 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року позов Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львовазадоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 714,14 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 714,14 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Задовольняючи позов Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами склались фактичні договірні відносини, тому відповідачі зобов`язані здійснювати оплату за надані й отримані житлово-комунальні послуги. Проте ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порушили взяті на себе зобов`язання з приводу оплати наданих їм житлово-комунальних послуг, внаслідок чого виникла заборгованість. Тарифи визначені органом місцевого самоврядування. Суд стягнув кошти з кожного зі співвласників квартири, а не солідарно. При цьому суд зазначив, що частину боргу ОСОБА_3 сплатила добровільно, що свідчить про визнання нею боргу, тому перебіг позовної давності був перерваний.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року скасовано.

Позов Будинкоуправління №1 м. Стрий КЕВ м. Львова задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 борг за надані комунальні послуги у розмірі 1 332,19 грн.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов Будинкоуправління №1 м. Стрий КЕВ м. Львова, виходив із того, що згідно з розрахунку, наданого позивачем заборгованість ОСОБА_3 по квартплаті станом на 01 червня 2013 року становить 1 428,28 грн з розрахунку 52,42 кв. м, однак загальна площа належної відповідачам квартири АДРЕСА_1 - 50,5 кв. м, тому заборгованість становить 1 332,19 грн, яку суд стягнув з відповідачів солідарно.

Відмова споживачів послуг від укладення відповідного договору суперечить вимогам статей 6, 627, 630 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не звільняє їх від оплати за надані й отримані послуги.

Разом з тим апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо переривання строку позовної давності, оскільки останній платіж здійснено відповідачами у травні 2013 року, а з позов пред`явлено до суду 24 липня 2014 року, тобто з дотриманням встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Будинкоуправління №1 м. Стрий КЕВ м. Львова зробити їм перерахунок за ненадані послуги або передати справу на новий судовий розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 456/2900/14-ц з Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Клопотання про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року залишено без задоволення.

У липні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , мотивована тим, що мешканці будинку всі ремонтні роботи у будинку проводяться за власні кошти.

Суди не взяли до уваги їхні докази щодо неналежного надання позивачем послуг та не надали цим доказам відповідної правової оцінки.

Крім того, між ними та Будинкоуправління №1 м. Стрий КЕВ м. Львова не існує договірних відносин, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов.

Також судами не досліджено фактичну суму недоплати, період її виникнення та призначення платежу.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 зазначеного Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15.

Отже, доводи касаційної скарги про те, що між сторонами не існує договірних відносин, оскільки між ними не було досягнуто згоди з усіх істотних умов є безпідставними, оскільки згідно зі статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків передбачено необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін.

Встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру від 29 квітня 1998 року є ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 Загальна площа квартири становить 50,5 кв. м.

Згідно з розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_3 з оплати житлово-комунальних послуг станом на 01 червня 2013 року становить 1 428,28 грн, з розрахунку 52,42 кв. м.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2015 року, у справі № 456/3156/14-ц у задоволенні позову ОСОБА_3 до Будинкоуправління № 1 Самбірської КЕЧ району м. Стрий про скасування боргу у розмірі 1 428,28 грн відмовлено.

Відповідно до частинитретьої статті 61 ЦПК України 2004 року, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У статті 57 ЦПК України 2004 року передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 ЦПК України.

Так, надання позивачем житлово-комунальних послуг у будинку АДРЕСА_2 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: копією договору про постачання електричної енергії від 17 липня 2006 року № 40152; копією договору від 17 лютого 2011 року № 11-002, укладеного з ПП «Елекс», згідно з яким надаються послуги з перевірка систем заземлюючих пристроїв; копією договору, укладеного з комунальним підприємством «Стрийводоканал», з якого вбачається факт надання послуг з технічного обслуговування внутрібудинкових мереж (холодної води і каналізації, теплофікаційних мереж, мереж гарячого водопостачання); копією договору на санітарно - профілактичні, протиепідемічні заходи (профдезроботи) від 02 квітня 2014 року № 125; копіями актів виконання робіт за 2012, 2013 роки, які підтверджують той факт, що по вул. С. Бандери , 44 а, дійсно проводились житлово-комунальні роботи, в яких чітко вказано вид робіт та витрати понесені на їх проведення.

Крім того,інші жильці будинку АДРЕСА_2 здійснюють оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджує факт надання послуг по утриманню будинку АДРЕСА_2 .

Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що у період з квітня 2009 року до травня 2013 року виникла заборгованість щодо оплати відповідачами послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, яка станом на 01 червня 2013 року становить 1 332,19 грн.

При цьому за весь цей період відповідачами здійснювались проплати, які перевищували місячне нарахування, що свідчить про визнання ними свого боргу.

Зазначене відповідачами не спростовано.

Згідно з частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Судом установлено, що платежі за житлово-комунальні послуги здійснюються відповідачами регулярно, що стверджується довідкою про нарахування та сплату, тому строк позовної давності переривається регулярним внесенням платежів.

Останній платіж, який переривав строк позовної давності, було здійснено відповідачами у травні 2013 року, а з позовом до суду позивач звернувся 24 липня 2014 року, тобто з дотриманням встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Таким чином, суд правильно визначив період стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з 01 березня 2009 року до 01 травня 2013 року.

Вирішуючи спір, апеляційний суд, виконавши вимоги частини четвертої статті 338 ЦПК України 2004 року, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, з дотриманням вимог статей 212-214, 316 ЦПК України 2004 року повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог Будинкоуправління № 1 м. Стрий КЕВ м. Львова.

Висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що судами не досліджено фактичну суму недоплати, період її виникнення та призначення платежу, оскільки спростовуються матеріалами справи, в яких

міститься достатньо даних і відомостей для об`єктивного і всебічного розгляду справи, що судами забезпечено.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова