Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 310/1538/17

провадження № 61-2202св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петровської Влади Миколаївни на постанову Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у складі колегії суддів:

Кочеткової І. В., Гончар М. С., Маловічко С. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про перерахунок часток та визнання права власності.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29 травня 2015 року ОСОБА_1 належить 1/4 частка житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_2 , яка успадкувала 1/5 частку будинку у грудні 2014 року, та ОСОБА_3 , яка успадкувала 7/20 часток після смерті свого батька ОСОБА_5 у

2010 році.

В сумі частки всіх співвласників (1/4 + 1/5 + 7/20) не складають одиниці, бракує 1/5 частки майна, яка судовим рішенням від 15 жовтня 2009 року була виділена в натурі в окреме домоволодіння третій особі - ОСОБА_4 з припиненням його права спільної часткової власності на спірний об`єкт нерухомості зі сторонами по справі.

На теперішній час між сторонами склався порядок користування житловим будинком і надвірними будівлями.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, просила перерахувати та привести ідеальні частки співвласників домоволодіння до реальних часток з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 127/05-17 від 31 травня 2017 року та визнати за нею право власності на 7/24 часток житлового будинку АДРЕСА_1 з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від

19 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Перераховано та приведено ідеальні частки співвласників до реальних часток з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 127/05-17 від 31 травня 2017 року наступним чином: частка ОСОБА_1 в спільній частковій власності нерухомого майна становить 29,2 % або 7/24 та складається з: в основній частині будинку «А» - приміщення коридору

1-2, кімнати 1-3, кімнати 1-3а, загальною площею 27,3 кв.м; прибудова «а14», ґанок «до а14», літня кухня «З», навіс «Ф», сарай «Т», альтанка «Ю», паркан

№ 11 , частка замощення І, площею 41кв.м;

- частка ОСОБА_2 в спільній частковій власності нерухомого майна становить 17,4 % або 4/23 та складається з: в основній частині будинку «А»; -приміщення кімнати 3-6, площею 5,0 кв.м; житлова прибудова «AI», прибудова «а5», прибудова «a11», прибудова «а12», літня кухня «Г», літня кухня «Д», вхід «Д1» до літньої кухні, ґанок «до Д1», тамбур «Д2» до літньої кухні, навіс «O1», ворота № 2, частка замощення І, площею 86 кв.м;

- частка ОСОБА_3 в спільній частковій власності нерухомого майна становить 53,4 % або 39/73 та складається з: в основній частині будинку «А» -приміщення кімнати 4-4, кімнати 4-5, коридору 4-6, коридору 4-7, загальною площею 28,1 кв.м; житлова прибудова «А2», прибудова «а8», ґанок «до а8», прибудова «а13», літня кухня «Щ», козирок «до Щ», ґанок «до Щ», надбудова «Щ1», гараж «И», надбудова «И1 (над И)», балкон «до И1», сходи «до И1», надбудова «И2», балкон «до И2», альтанка «Я», вбиральня «Ч», ворота № 3, ворота № 4, паркан № 12 , паркан № 5 , частка замощення І, площею 71 кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 7/24 частин житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ідеальні частки співвласників житлового будинку не відповідають реальним, після виділення в натурі одному із співвласників частки із спільної часткової власності, частки інших співвласників у сумі не складають одиницю, а тому у відповідності із висновком судової будівельно-технічної експертизи № 127/05-17 від 31 травня 2017 року реальні частки співвласників становлять: ОСОБА_1 - 7/24, ОСОБА_2 - 4/ 23, ОСОБА_3 - 39/73.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2018 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя

особа - ОСОБА_4 , про перерахунок часток та визнання права власності, - задоволено частково.

Змінено розмір ідеальних часток співвласників у домоволодінні АДРЕСА_1 та визнано право власності за ОСОБА_1 на 19/60 часток, за ОСОБА_2 - на 4/15 частки, за ОСОБА_3 - на 5/12 часток вказаного домоволодіння.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що у відповідності до частини другої висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 230 від 09 лютого 2018 року, та у зв`язку із виділенням одним із співвласників своєї частки в натурі, ідеальні частки співвласників, що залишилися в спільній частковій власності підлягають зміні, а саме: частка ОСОБА_1 становить 19/60, частка ОСОБА_2 - 5/14, частка

ОСОБА_3 - 5/12. При цьому судом враховано самочинно збудовані добудови та прибудови, які відповідно до правил частини четвертої статті 357 ЦК України не змінюють розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

18 січня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Петровська В. М. через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від

19 грудня 2018 року та залишити в силі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2018 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується на незаконному висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи, який проведений з порушенням закону і, крім того, є не допустимим доказом, оскільки в ньому не враховано прибудову «а14», яка буда внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як складова частина будинку.

Доводи інших учасників справи:

20 березня 2019 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петровської В. М. залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

У червні 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду та передано судді-доповідачу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 : позивачці належить 1/4 частка, ОСОБА_2 - 1/5 частка, ОСОБА_3 - 7/20 часток.

Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 жовтня 2009 року, що набрало законної сили, ОСОБА_4 виділено належну йому 1/5 частку у спірному житловому будинку в ціле окреме домоволодіння, якому згодом було присвоєно адресу АДРЕСА_2 , із припиненням його права спільної часткової власності.

Частки співвласників спірного житлового будинку у зв`язку із виділенням одним із співвласників своєї частки в натурі в сумі не складають одиниці, оскільки бракує 1/5 частки майна.

Відповідачі не надали згоди на перерахунок часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок за фактичним користуванням, оскільки ОСОБА_1 без їх згоди у 2015 році збудувала прибудову «а14», за рахунок якої має намір збільшити належну їй частку у спільній частковій власності сторін.

Сторони не дійшли згоди щодо порядку користування приміщеннями у житловому будинку, якими до 2009 року користувався ОСОБА_4 , і які залишилася у спільній частковій власності сторін по справі

З вимогами про визначення порядку користування спірним будинком співвласники до суду не зверталися.

По справі проведено дві судові будівельно-технічні експертизи.

Відповідно до мотивувальної частини експертного висновку № 127/05-17 від 31 травня 2017року, яку взяв за основу суд першої інстанції, при проведенні вищевказаної експертизи була визначена як внутрішня площа будинку, так і площа будинку, якою користуються позивач та відповідачі окремо.

При визначенні внутрішньої площі будинку експертом була врахована прибудова «а14», якою фактично користується позивачка і яка була збудована останньою у 2016 році - після набуття нею права власності на спірну нерухомість.

Відповідачі своєї згоди на таке будівництво не надавали.

За висновком експерта за фактичним порядком користування спірним житловим будинком і надвірними будівлями та спорудами реальна частка позивачки з урахуванням прибудови «а14» становить 7/24, частка

ОСОБА_2 - 4/23, частка ОСОБА_3 - 39/73.

За висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 230 від 09 лютого 2018 року, ідеальна частка в спільній частковій власності нерухомого майна ОСОБА_1 становить 19/60, частка ОСОБА_2 - 5/14 частки, частка ОСОБА_3 - 5/12. У фактичному користуванні сторін відповідно до 1 варіанту розрахунку знаходяться: у ОСОБА_1 без урахування прибудови «а14» 7/50 часток, у ОСОБА_2 - 21/100 частка, у ОСОБА_3 - 13/20 часток.

Як зазначено у вказаній додатковій експертизі, приміщення в житловому будинку, які були у фактичному користуванні третьої особи ОСОБА_7 , у тому числі кімната № 2-3а, площею 15,4 кв.м, якою фактично користується позивачка, до розрахунку реальної частки не включалися і були залишені у спільній частковій власності сторін і розподілені між ними по 1/15 кожній.

На спірний житловий будинок, після визначення часток попередніх співвласників у спільній частковій власності, кожним із співвласників і їх правонаступниками протягом 2000 - 2015 років здійснювалися добудови надвірних споруд, житлові прибудови, тощо.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Порядок користування спільною частковою власністю визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з частиною другою статті 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

За положенням статті 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїми коштами за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року (далі за текстом - Інструкція), у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3.4. Інструкції, при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127.

Відповідно до пункту 3.11 Інструкції, до розрахунку не включаються тільки самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна.

Отже, з урахуванням положень частини четвертої статті 357 ЦК України вказані добудови і прибудови, зроблені кожним із співвласників до належних їм часток без згоди інших співвласників, не змінюють їх розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, врахувавши при цьому частину другу висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 230 від 09 лютого 2018 року, яка зроблена без урахування добудов і прибудов та згідно якої ідеальні частки співвласників, що залишилися в спільній частковій власності підлягають зміні, а саме: частка ОСОБА_1 становить 19/60, частка ОСОБА_2 - 5/14, частка

ОСОБА_3 - 5/12.

Щодо доводів касаційної скарги:

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного суду від 19 грудня

2018 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Петровської Влади Миколаївни залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко