Справа № 308/9828/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., при секретарі Матіко Я.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення поданого нею позову до АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення заборони АТ «Райфайзен Банк Аваль», ПАТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп», Ужгородському районному відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, або будь яким іншім третім фізичним чи юридичним особам вчиняти будь - які дії, по відношенню до нерухомого майна, яке передане в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання, до вирішення позову по суті, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вказаною позовною заявою до відповідачів АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги.

Разом з вказаною позовною заявою, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення заборони АТ «Райфайзен Банк Аваль», ПАТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп»,Ужгородському районному відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, або будь яким іншім третім фізичним чи юридичним особам вчиняти будь - які дії, по відношенню до нерухомого майна, яке передане в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання, до вирішення позову по суті.

Заява мотивована тим, що у липні вона звернулась до АТ «Аваль Банк» за довідкою про заборгованість по кредиту за кредитним договором №4954 від 03.12.2007 року, однак їй було відмовлено, оскільки кредитний договір з усіма доповненнями та додатковими угодами/договорами до нього, а також договорами забезпечення були відступлені новому кредитору. Відповіді на адвокатський запит її адвоката, який був направлений на адресу АТ «Аваль Банку» на сьогоднішній день не надходило. Вказує, що їй почались дзвінки від невідомої особи, яка погрожує, вимагає погасити борг та запевняє, що земельна ділянка та будинок є їхньою власністю. 26.07.2019 року на її адресу надійшли листи, з яких вбачається, що АТ «Райфайзен Банк «Аваль» всі права до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4954 від 03.12.2007 року (з усіма додатковими угодами до нього) були відступлені ПАТ «Оксі Банк». У зв`язку з цим були відступлені та перейшли до нового кредитора права Банку за договором №014/4080/811/37139 від 10.12.2007 року.

Враховуючи обставини викладені вище, ОСОБА_1 зазначає, що вона зі своєю сім`єю може залишитись без житла, їхній будинок розташований на земельній ділянці за кадастровим номером НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 (об`єкт незавершеного будівництва), який належить їй на праві приватної власності, яке є їхнім єдиним житлом, іншого житла немає.

Просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 та житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та встановити заборону АТ «Райфайзен Банк Аваль», ПАТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова Комапанія «Укрфінанс груп», Ужгородському районному відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, або будь яким іншім третім фізичним чи юридичним особам вчиняти будь - які дії, по відношенню до нерухомого майна, яке передане в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання, до вирішення позову по суті.

Учасники справи в судове засідання не викликались на підставі ч. 1 та ч. 3 ст. 153 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 149 - 151 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обов`язковості до виконання судових рішень, встановленої нормами Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо дійсності договорів про відступлення прав вимоги по договору кредиту та договору іпотеки.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

При цьому згідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та шляхом заборони вчинення певних дій.

Згідно до п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Згідно ч.6 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як слідує з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір №014/4080/81/37139, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18270 дол. США на строк до 02.12.2017 року.

10.12.2007 року у забезпечення виконання взятих на себе кредитних зобов`язань, між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» в іпотеку: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,8 га, що знаходиться за адресою: с.Минай, на території Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного Акту на праві приватної власності на земельну ділянку та об`єкт незавершеного будівництва недобудований будинок 96% готовності, що розташований в АДРЕСА_1 .

В подальшому між відповідачами було укладено договори про відступлення прав вимоги. (вказані договори позивачем не надано).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, незалежно від настання строку виконання зобов`язань за основним договором, у випадку, зокрема, невиконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором.

Як убачається зі змісту заяви про забезпечення позову, єдиною метою застосування даних заходів є недопущення реалізації іпотекодержателем заставного майна та виконання умов укладеного між сторонами договору.

За таких обставин, приходжу до висновку, що накладення арешту на майно може призвести до можливого порушення прав іпотекодержателя, що є неприпустимим згідно із зазначеними нормами законодавства.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних доказів, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та непідтвердженою належними доказами, які дають підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову у даний спосіб не є забезпеченням належного виконання рішення суду у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,157 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення поданого нею позову до АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 , житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення заборони АТ «Райфайзен Банк Аваль», ПАТ «Оксі Банк», ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс груп»,Ужгородському районному відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, або будь яким іншім третім фізичним чи юридичним особам вчиняти будь - які дії, по відношенню до нерухомого майна, яке передане в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання, до вирішення позову по суті - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк