Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 202/3355/16-ц

провадження № 61-10252св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року в складі судді Марченко Н. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Макарова М. О., Максюти Ж. І., Прозорової М. Л.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал») про зобов`язання списати заборгованість.

Позовна заява мотивована тим, що у його будинку, розташованому по

АДРЕСА_1 встановлено прилад обліку холодного водопостачання типу КВ-1,5. Проте, 29 квітня 2015 року відповідач зняв указаний прилад та став проводити нарахування оплати за водопостачання згідно діючих норм і тарифів на поливну площу відповідно до технічного плану на садибний житловий будинок без урахування показань лічильника, посилаючись на не проходження своєчасно періодичної державної повірки лічильника. Станом

на 01 серпня 2015 року йому нараховано борг у розмірі 4 019,31 грн. Вважав, що така заборгованість йому нарахована відповідачем незаконно, оскільки між сторонами не укладалось жодного договору, а також відповідач не повідомляв його про необхідність повірки лічильника та наявність боргу.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив зобов`язати

КП «Дніпроводоканал» списати заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 за користування питною водою по АДРЕСА_1 в розмірі 4 019,31 грн як незаконно нараховану.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що після опломбування та прийняття відповідачем до обліку лічильника холодного водопостачання, встановленого у будинку позивача, було визначено строк проведення первинної повірки указаного лічильника, зокрема у лютому 2011 року. Проте, оскільки позивачем не було своєчасно подано на повірку прилад обліку холодного водопостачання, тому відповідач 29 квітня 2015 року зняв указаний лічильник з обліку та починаючи з 01 травня 2015 року почав здійснювати нарахування позивачу плати за надані послуги з холодного водопостачання згідно з діючими нормативами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб та поливної площі прибудинкової території. Також судами зазначено, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позовні вимоги.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у відповідності до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Проте, суди безпідставно посилались на те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту свого порушеного права. Заявник посилався на те, що незаконне нарахування боргу відбулось з вини відповідача, оскільки останнім були порушені норми законодавства, що регулюють відносини між постачальником та споживачем наданих послуг, зокрема відповідачем було порушено порядок проведення повірки лічильників. Разом з тим, фактично позивачем не використано тієї кількості води, за яку йому виставляється заборгованість, а також посилався на те, що між сторонами у справі не укладалось жодного договору щодо користування позивачем питною водою.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У січні 2017 року КП «Дніпроводоканал» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому посилалось на те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є споживачем послуг з холодного водопостачання, які надаються за указаною адресою КП «Дніпроводоканал», про що свідчить відкриття на ім`я позивача особового рахунку № НОМЕР_1 та здійснення ним періодичної оплати за водопостачання.

15 квітня 2008 року відповідачем було опломбовано та прийнято до обліку лічильник холодного водопостачання, встановлений у будинку позивача, про що складено відповідний акт, копія якого була вручена позивачу. Вказаним актом визначено строк проведення первинної повірки лічильника через три роки у лютому 2011 року.

У зазначений термін повірка лічильника холодного водопостачання проведена не була.

29 квітня 2015 року КП «Дніпроводоканал» зняло лічильник позивача з обліку і, починаючи з 01 травня 2015 року, нарахування плати за водопостачання проводилося позивачу згідно з діючими нормативами споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб та поливної площі прибудинкової території.

Станом на 01 серпня 2015 року у позивача перед відповідачем існує заборгованість за водопостачання у розмірі 4 019,31 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо перерахунку заборгованості, але відповідачем було відмовлено із посиланням на непроходження лічильником повірки та відповідність нарахування оплати вимогам законодавства.

Також судом встановлено, що повірка лічильника, встановленого у будинку позивача, та його опломбування було проведено лише у квітні 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати на прокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.

Частиною другою статті 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

Порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 28 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин). Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємства і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Аналогічні положення про включення до складу житлово-комунальних послуг, які надаються споживачеві, послуг з періодичної повірки, обслуговування і ремонту приладів обліку (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) містяться й у Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є додатком до затвердженого Порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 6-60цс15.

Згідно з пунктом 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року

№ 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Відповідно до пункту 21 вказаних Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

За змістом наведених норм використання лічильника у разі непроходження ним періодичної повірки законом заборонено та справляння плати за надані послуги з водопостачання в такому випадку має здійснюватися відповідно до нормативів (норм) споживання і лише під час проведення повірки засобу обліку споживачу дозволяється оплачувати послуги згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), вимог Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність» та Правил, встановивши, що позивачем не було подано прилад обліку холодного водопостачання на повірку з дотриманням установленого міжповірочного інтервалу у зв`язку із чим відповідачем такий лічильник було знято із обліку та з урахуванням того, що у такому випадку на підставі пункту 21 Правил плата за надані послуги з централізованого постачання холодної води справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідач у спірний період правомірно здійснював нарахування позивачу плату за надані послуги з холодного водопостачання.

Враховуючи те, що посилання суду на те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту свого порушеного права, не впливає на правильність вирішення спору по суті позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення зазначене посилання.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило