Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 539/2452/16-ц

провадження № 61-34279 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у складі судді

Гудкова С. В. від 26 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Дорош А. І., Карпушина Г. Л., від 29 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 жовтня 2015 року, що набрало законної сили, йому було усунуто перешкоди у здійсненні права користування належною

на праві приватної власності земельною ділянкою, площею 0,25 га, по

АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати і перенести паркан та всі споруди за власний рахунок із вказаної земельної ділянки, а також проїзду до неї. Зазначене рішення суду відповідачка не виконує.

Позивач вважав, що відповідачка порушила його право власності, що доведено преюдиційним судовим рішенням, а також умисно тривалий час не виконує вказане рішення суду чим завдала йому моральну шкоду, яку він оцінював у розмірі 80 тис. грн. Вказував, що він позбавлений можливості використовувати власну земельну ділянку за цільовим призначенням, а саме будувати, саджати городину, використовувати як проїзд. Унаслідок таких дій відповідачки у нього погіршився психологічний стан.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з

ОСОБА_2 на його користь 80 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що чинне законодавство України не передбачає відшкодування моральної шкоди за невиконання рішення суду, що набрало законної сили, оскільки у разі невиконання рішення суду таке рішення підлягає примусовому виконанню згідно із Законом України «Про виконавче провадження». При цьому позивач не надав доказів завдання йому моральних страждань відповідачкою внаслідок самовільного, протиправного захоплення частини належної йому земельної ділянки та проїзду до неї.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також зазначив, що позивачем не надано доказів протиправності дій та вини відповідачки у завданні йому моральної шкоди. При цьому відшкодування моральної шкоди фізичній особі може мати місце лише коли таке відшкодування передбачене законодавством. Водночас примусове виконання рішення суду покладається на органи державної виконавчої служби і саме ці органи здійснюють своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання судових рішень.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 28 липня 2017 року відкрито касаційне провадження

у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували його доводів про те, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 жовтня 2015 року, що набрало законної сили, встановлено порушення його прав, а тому обставини, встановлені цим судовим рішенням, в силу положень частини третьої статті 61 ЦПК України доказуванню не підлягають та є підставою для задоволення його вимог про відшкодування моральної шкоди з відповідачки. Крім того, суди не врахували, що відповідачка навмисно тривалий час не виконувала вище вказане рішення суду, що необхідно розцінювати як протиправні дії відносно нього.

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_2 на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, доводи касаційної скарги - безпідставними.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

У пунктах 2, 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня

1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами), судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.»

Cпори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень.

Суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди повинен встановити її наявність, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи спір, суди на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли правильного висновку про те, що позивачем не надано належних

та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, що стало підставою пред'явлення позову про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою.

Посилання касаційної скарги на те, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 жовтня 2015 року, що набрало законної

сили, встановлено неправомірність дій відповідачки не свідчать про незаконість судових рішень, оскільки вказаним судовим рішення визнано протиправними дії ОСОБА_2 щодо самовільного, протиправного захоплення земельної ділянки, належної позивачу, проте будь-яких інших обставин, зокрема щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного зв`язку між такою шкодою та діями відповідачки не встановлено, ці обставини позивач мав довести на загальних підставах.

При цьому примусове виконання рішення суду покладається на органи державної виконавчої служби і саме ці органи здійснюють своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 29 червня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник