Справа № 2-79/11
Провадження № 2-в/185/21/19
У Х В А Л А

15 серпня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Чернишової К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-79/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Банк Фамільний звернулось до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-79/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, заінтересована особа: ОСОБА_1 .

Ухвалою Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року доручено Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області вирішити питання щодо відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-79/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом за ініціативою суду.

На підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14, справи, підсудні Калінінському районному суду м.Донецька підсудні Павлоградському міськрайонному суду Донецької області.

В архіві Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відсутня вищевказана справа.

Учасники повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились, заявник просив розглянути справу за його відсутності, інші учасники справи про причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Враховуючи встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України обмежені терміни розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

Приватним акціонерним товариством Банк Фамільний суду надані наступні документи:

-копія заочного рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 15 червня 2011 року у справі № 2-79/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

-копія ухвали (вступна та резолютивна частина) Апеляційного суду Донецької області від 20 грудня 2011 року у справі № 22ц-11388/11 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 15 червня 2011 року, в яке ухвалою Калінінського районного суду м.Донецька від 15 листопада 2011 року внесені виправлення, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

-копія виконавчого листа № 2-79/11 виданого Калінінським районним судом м.Донецька 09 липня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного АТ Банк Фамільний суму заборгованості за кредитним договором № 643 від 30.03.2006 року у розмірі 293549 грн 93 коп., а також судовий збір у розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн, а всього 295369 грн 93 коп.;

-копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2012 року, якою заступник начальника державної виконавчої служби Петровського районного управління юстиції відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-79/11 виданого 15.06.2011 року Калінінським районним судом м.Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк Фамільний заборгованості у сумі 295369,93 грн.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні наступні судові рішення:

- заочне рішення Калінінського районного суду м.Донецьк від 15 червня 2011 року, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» суму заборгованості за кредитним договором № 643 від 30.03.2006 року у розмірі 293549 грн 93 коп., а також судовий збір у розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі - 120 грн, а всього 295369 грн 93 коп., а також його вступна та резолютивна частини;

- ухвала Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року, яким поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 15 червня 2011 року.

Також, в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень міститься наступна інформація про завершене виконавче провадження № 31365699, яке відкрите на підставі виконавчого листа від 15.06.2011 року № 2-79/11, виданого Калінінським районним судом м.Донецька, де боржник ОСОБА_1 , стягувач ПАТ Банк Фамільний, резолютивна частина виконавчого документа: про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк Фамільний заборгованості у сумі 295369,93 грн.

При вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом врахована наявність заочного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також, копії заочного рішення в матеріалах справи з печаткою Калінінського районного суду м.Донецьк та з відміткою про дату набрання законної сили 29.06.2011 року. У Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень міститься інформація про завершене виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-79/11 виданого Калінінським районним судом м.Донецька. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 липня 2011 року, вказано розмір заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний, що відповідає резолютивній частині заочного рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 15 червня 2011 року у справі № 2-79/11, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Окрім того, в матеріалах справи міститься ухвала Апеляційного суду Донецької області від 20.12.2011 року, якою заочне рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 15 червня 2011 року залишено без змін, дана ухвала скріплена печаткою Апеляційного суду Донецької області.

Судом також врахована мета відновлення втраченого судового провадження - звернення до виконання судового рішення, отримання дубліката виконавчого документу.

Вивчивши отримані судом матеріали, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до висновку про достатність зібраних судом матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині судових рішень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-79/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 15 червня 2011 року та ухвал Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року та від 20 грудня 2011 року.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 258, 260, 493-495 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відновити втрачене судове провадження справи № 2-79/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині:

- заочного рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 15 червня 2011 року, згідно тексту якого

«15 червня 2011 року Калінінський районний суд міста Донецька

у складі: головуючого судді М.М. Федорчук

при секретарі О.С.Паршиковій

за участю представника позивача Квашніна М.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Донецьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фамільний до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство Банк Фамільний звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , який в процесі розгляду справи заявою від 04.04.2011 року ( а.с. 235-237) уточнив та просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 643 від 30.03.2006 року у розмірі 293 549 грн, 93 коп.( з яких сума основного боргу за кредитом 198 630 грн. 38 коп., відсотки за користування кредитом - 73019 грн. 55 коп., сума штрафів 21 900 грн.,) а також судовий збір у розмірі 1700 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі - 120 грн, а всього 295 369 грн. 93 коп. , мотивуючи вимоги тим, що у березні 2006 року ОСОБА_1 (Надалі Відповідач) звернувся до ТОВ Банк Фамільний (ТОВ Банк Фамільний перейменовано в Публічне АТ Банк Фамільний Статут в новій редакції зареєстровано державним реєстратором 24 грудня 2009 року (номер запису 1 000506) з заявою про надання кредиту в розмірі 35 400,00 (тридцять п`ять тисяч чотириста) доларів США для придбання автомобіля, про що був укладений кредитний договір № 643 від 30.03.2006 року та Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 643 від 30.03.2006 року (надалі кредитний договір) від 28.04.2006 року.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 35 400,00 (тридцять п`ять тисяч чотириста) доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № 170_19 від 30.03.2006 р. з кінцевим терміном повернення заборгованості кредиту 29 березня 2011 року та сплатою за користування Кредитом процентів в розмірі 13,5% річних у порядку, визначеному розділом 1 Договору.

Згідно п. 1.3 кредитного договору відповідач зобов`язався щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, проводити часткове погашення Кредиту згідно графіка протягом кожного календарного місяця до повного погашення Кредиту.

Однак відповідачем умови кредитного договору постійно порушувалися, як в частині своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом так і своєчасного та повного повернення кредиту. Умовами кредитного договору передбачена відповідальність відповідача за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань. Так, п. 5.1. кредитного договору передбачено, що в разі несвоєчасного погашення суми Кредиту і/чи відсотків за користування Кредитом Позичальник оплачує Банку штраф у розмірі 30 грн. за кожний день прострочення, окремо по кожному виду заборгованості (основний борг, нараховані відсотки).

Згідно з п. 5.3. кредитного договору, у випадку порушення Позичальником вимог п. П. 4.3.2, 4.3.6, 4.3.7 кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплатити підвишену відсотківу ставку, яка становить існуючу процентну ставку на час невиконання вимог, збільшену на одну одиницю, без укладання додаткової угоди.

В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, йому було направлено листа за вих. № 1/ 160 - 3352 від 20.05.2008 року з вимогою про сплату заборгованості за кредитом, яке останнім згідно повідомлення про вручення поштового відправлення № 1191640 отримано. Відповідачу також під розписку було вручено листа за віхідним № 1/020-7273 від 22.10.2008 року, у відповідності до Закону України Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрації обтяжень (надалі Закон), із проханням передати Банку для реалізації автомобіль марки Фольксваген Пассат , 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до п.3.4.5. договору застави транспортного засобу було укладено між позивачем та відповідачем для забезпечення зобов`язань за кредитним договором. Однак відповідач ухиляється від виконання зобов`язань, ігнорує письмові звернення Банку щодо погашення боргу, що підтверджується особисто заявою відповідача. Тому Позивач змушений звернутися до суду для стягнення суми заборгованості з відповідача у встановленому законом порядку.

Станом на 01.03.2011 р. заборгованість Відповідача - ОСОБА_1 , перед Банком по кредитному договору складає 293 549 (двісті дев`яносто три тисячі п`ятсот сорок дев`ять) гривень 93 коп, яка складається з:

1. суми основного боргу, яка залишилась непогашеною відповідачем за період з моменту видачі кредиту, тобто з 30.03.2006 року по 28.02.2011 року (сума виданого кредиту 35 400 доларів США 00 центів - суму погашеного основного боргу за кредитним договором 10 366 доларів США 87 центів = 25 033 доларів 13 центів, що за курсом НБУ (7, 9347) на 01 березня 2011 року становить - 198 630,38 гривень.;

2. суми прострочених, нарахованих позивачем та несплачених відповідачем відсотків за період з 30.03.2006 року по 28.02.2011 року у розмірі 9 202 доларів США 56 центів, що за курсом НБУ (7, 9347) на 01 березня 2011 року становить 73 019,55 гривень нарахована на залишок заборгованості по кредиту, з урахуванням суми погашень заборгованості відповідачем на протязі поточного місяця.

3. суми штрафів, відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, яка складає 30 гривень за кожен календарний день прострочки, окремо по кожному виду заборгованості:

- штраф, нарахований за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі: з 01.03.2010 року по 28.02.2011 року = 365 дн.*30 грн. = 10 950, 00 грн.

- штраф , нарахований за несвоєчасно сплачені проценти у розмірі: з 01.03.2010 року по 28.02.2011 року = 365 дн.*30 грн. = 10 950, 00 грн.

Загальна сума штрафів становить 21 900 (двадцять одну тисячу дев`ятсот) гривень 00 коп.

У судовому засіданні, представник позивача, уточненні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача за дорученням Панков Д ОСОБА_2 повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, ( а.с. 332, 333) у судове засідання не з`явилися, не направили суду повідомлення про поважні причини своєї неявки., або листа про відкладення розгляду справи з поважних причин.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 225 ЦПК України.

Відповідач письмових заперечень проти позовних вимог не надав, але як вбачається з наданих відповідачем копій позовних заяв, з якими він звертався до інших судів першої інстанції, відповідач вважає кредитний договір № 643 від 30.03.2006 року, укладений між ним та відповідачем а також договір застави транспортного засобу № 1-643 від 30.03.2006 року недійсними, так як надання банком йому грошових коштів (кредиту) в іноземній валюті є порушенням законодавства, оскільки зобов`язання повинно бути виражене в грошовій одиниці України гривні, а надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу можливо тільки при дотриманні суб`єктами господарських відносин імперативних вимог законодавства, щодо одержання індивідуальної ліцензії. Крім того на день укладання кредитного договору курс валюти становив 1 долар 5,05 грн, а на теперішній день становить 1 долар 7,92 грн., що істотно змінило становище у зв`язку з чим погіршився його фінансовий стан.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Згідно положень ст.. 11 ЦПК України, суд розглядує справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається , як на підставу своїх вимог так і заперечень проти них. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Частина перша статті 533 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Між тим, диспозиція норми частини третьої цієї статті дозволяє використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(далі Декрет КМУ).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:

- неторговельні операції з валютними цінностями;

- операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;

- ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;

- залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;

- залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;

- інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

За відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тому при розгляді спорів про визнання недійсними договорів про надання кредиту в іноземній валюті враховується , що у випадку наявності у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Згідно зі ст.. 526, 527, 530, 615 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та інших вимог цього Кодексу, у встановлений договором строк. У разі порушення виконання зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або повністю відмовитися від зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 51 ЦК України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ст. 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника визначених договором або законом процентів (ст. 1048 ЦК України).

Згідно положень ч.2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено законом чи договором.

Судом встановлено, що дійсно 30.03.2006 року між позивачем та відповідачем , як фізичною особою, було укладено кредитний договір № 643, відповідно до п.1.1 кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 35 400,00 (тридцять п`ять тисяч чотириста) доларів США для придбання автомобіля, про що був укладений кредитний договір № 643 від 30.03.2006 року та Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 643 від 30.03.2006 року (надалі кредитний договір) від 28.04.2006 року (а.с. 9-12,13-15,16,17-18,20).

Згідно ОСОБА_3 ліцензії , виданої Національним банком України та письмових дозволів, Національного банку України ПАТ «Банк Фамільній» має право на здійснення операцій з валютними цінностями та має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. (а.с. 278-310)

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 35 400,00 (тридцять п`ять тисяч чотириста) доларів США, що підтверджується заявою про видачу готівки № 170_19 від 30.03.2006 р. з кінцевим терміном повернення заборгованості 29 березня 2011 року та сплатою за користування Кредитом процентів в розмірі 13,5% ( тринадцять цілих і п`ять десятих) відсотків річних у порядку, визначеному розділом 1 Договору. (а.с. 20)

Згідно п. 1.3 кредитного договору відповідач зобов`язався щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, проводити часткове погашення Кредиту згідно графіка протягом кожного календарного місяця до повного погашення Кредиту.

Частиною 2 ст. 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язань в іноземній валюті.

Приймаючи на себе обов`язки щодо погашення кредиту саме в іноземній валюті відповідач мав усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, що можливе настання зміни цього курсу, а тому повинен був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за договором.

Однак відповідачем умови кредитного договору постійно порушувалися, як в частині своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом так і своєчасного та повного повернення кредиту, отже порушувалися п.п. 1.3.,2.4, 4.3.3 4.3.6, 5.1 кредитного договору та ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1048-1050, 1054, 1057 Цивільного кодексу України, чим спричиняються Банку матеріальні збитки.

Умовами кредитного договору передбачена відповідальність Позичальника - відповідача за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань. Так, п. 5.1. кредитного договору передбачено, що в разі несвоєчасного погашення суми Кредиту і/чи відсотків за користування Кредитом Позичальник оплачує Банку штраф у розмірі 30 грн. за кожний день прострочення, окремо по кожному виду заборгованості (основний борг, нараховані відсотки).

Згідно з п. 5.3. кредитного договору, у випадку порушення Позичальником вимог п. П. 4.3.2, 4.3.6, 4.3.7 кредитного договору, Позичальник зобов`язаний сплатити підвишену відсотківу ставку, яка становить існуючу процентну ставку на час невиконання вимог, збільшену на одну одиницю, без укладання додаткової угоди.

В зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, згідно п. 8.2 кредитного договору, відповідачу було направлено листа за вих. № 1/ 160 - 3352 від 20.05.2008. Про вручення листа свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 1191640. В листі Відповідачу було повідомлено про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором. ( а.с. 24)

Відповідачу під розписку було вручено листа за віхідним № 1/020-7273 від 22.10.2008 року, у відповідності до Закону України Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрації обтяжень (надалі Закон), із проханням передати автомобіль Банку для реалізації марки Фольксваген Пассат , 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до п.3.4.5. договору застави транспортного засобу укладеного між позивачем та відповідачем було передано Банку для забезпечення зобов`язань за кредитним договором.( а.с. 13-15,25, 26 ), від передачі якого відповідач відмовився, посилаючись на те, що має можливість погасити заборгованість за кредитним договором. Однак до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав.

Станом на 01.03.2011 р. заборгованість відповідача - ОСОБА_1 , перед Банком по кредитному договору складає 293549 (двісті дев`яносто три тисячі п`ятсот сорок дев`ять) гривень 93 коп, яка складається з:

1. суми основного боргу, яка залишилась непогашеною Відповідачем за період з моменту видачі кредиту, тобто з 30.03.2006 року по 28.02.2011 року (сума виданого кредиту 35 400 доларів США 00 центів - суму погашеного основного боргу за кредитним договором 10 366 доларів США 87 центів = 25 033 доларів 13 центів, що за курсом НБУ (7, 9347) на 01 березня 2011 року становить - 198 630,38 гривень.;

2. суми прострочених, нарахованих Позивачем та несплачених Відповідачем відсотків за період з 30.03.2006 року по 28.02.2011 року у розмірі 9 202 доларів США 56 центів, що що за курсом НБУ (7, 9347) на 01 березня 2011 року становить 73 019,55 гривень;

3.суми штрафів, що відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, яка складає 30 гривень за кожен календарний день прострочки, окремо по кожному виду заборгованності:

- штраф, нарахований за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі: з 01.03.2010 року по 28.02.2011 року = 365 дн.*30 грн. = 10 950, 00 грн.

-штраф, нарахований за несвоєчасно сплачені проценти у розмірі: з 01.03.2010 року по 28.02.2011 року = 365 дн.*30 грн. = 10 950, 00 грн.

Загальна сума штрафів становить 21 900 (двадцять одну тисячу дев`ятсот) гривень 00 коп..

Вищеприведений розмір заборгованості за кредитним договором , відсотків та штрафу підтверджується розрахунком позивача та виписками з особистого рахунку відповідача ( а.с.238-253)

Таким чином встановлено, що відповідачем в порушення умов кредитного договору не виконуються взяті зобов`язання, а тому у суду є всі законні підстави задовольнити позов позивача, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 293 549 (двісті дев`яносто три тисячі п`ятсот сорок дев`ять) гривень 93 коп.

Стягнення заборгованості за кредитним Договором у гривнях , що складає еквівалент суми за курсом по відношенню до долара США, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення у справі, не суперечить закону, якщо позивач вважає що таким чином буде здійснено захист порушених його прав відповідачем ( ст..1 ЦПК України ).

Стороні на користь якої постановлено судом рішення, згідно положень ст.. 88 ЦПК України суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких відносяться судовий збір, визначений від ціни позову та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи розмір яких визначений для даної категорії справ.

Позивачем понесені судові витрати, а саме сплачено судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, які підтверджені документально, а тому на його користь з відповідачки повинні бути присуджені понесені судові витрати позивачем у розмірі 1820,00 грн.

Керуючись ст. 7, 10,11,60, 209,212,213-215, 224-226, 79,81, 88 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний`суму заборгованості за кредитним договором № 643 від 30.03.2006 року у розмірі 293 549 грн, 93 коп. (з яких сума основного боргу за кредитом 198 630 грн. 38 коп., відсотки за користування кредитом - 73019 грн. 55 коп., сума штрафів 21 900 грн.) а також судовий збір у розмірі 1700 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі - 120 грн, а всього 295 369 грн. 93 коп.

Повторне заочне рішення може бути оскаржена сторонами в загальному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів, дня отримання копії рішення.

Суддя :»;

- ухвали Апеляційного суду Донецької області від 30 серпня 2011 року, згідно тексту якої

«30 серпня 2011 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Пономарьової О.М.,

суддів Соломахи Л.І.,

Єлгазіної Л.П.,

при секретарі Валуйському В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку заяву відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Калінінського районного суду м.Донецька від 15 червня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Калінінського районного суду м. Донецька від 15 червня 2011 року задоволений позов Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» і з ОСОБА_1 на користь позивача стягнута сума заборгованості за кредитним договором № 643 від 30 березня 2006 року у розмірі 293549,93 грн., з яких сума основного боргу за кредитом - 198630,38 грн., відсотки за користування кредитом 73019,55 грн., сума штрафів - 21900 грн., а також судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи - 120 грн., а всього 295369,93 грн.

Зазначене заочне рішення оскаржене відповідачем ОСОБА_1 Апеляційна скарга, в якій ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, направлена поштою 22 липня 2011 року, а до суду першої інстанції надійшла 26 липня 2011 року. Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що рішення суду отримав 14 липня 2011 року.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявилися, про місце та час розгляду заяви повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 ст. 73 ЦПК України присутність осіб, які беруть участь

у справі, при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку не є обов`язковою.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд, вважає, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 294ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до частини 3 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга, подана після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що 15 червня 2011 року Калінінським районним судом м. Донецька ухвалене повторне заочне рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому засіданні відповідач присутнім не був, відомості про направлення йому копії судового рішення в матеріалах справи відсутні. З заяви представника відповідача на а.с. 361 вбачається, що 13 липня 2011 року він звернувся до суду з проханням надати для ознайомлення матеріали цивільної справи та про видачу копії заочного рішення. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що отримав копію судового рішення лишу 14 липня 2011 року, що нічим не спростовано, оскільки відомості про дату отримання ухвали в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з конституційних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду. Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне

оскарження заочного рішення від 15 червня 2011 року апелянтом пропущений з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Керуючись ст. 73, ст. 294 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження

заочного рішення Калінінського районного суду міста Донецька від 15 червня

2011 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді Л.І. Соломаха

Л.П.Єлгазіна»;

- ухвали (вступна та резолютивна частина)Апеляційного суду Донецької області від 20 грудня 2011 року, згідно тексту якої

«20 грудня 2011 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Пономарьової О.М.,

суддів Соломахи Л.І., Шигірта Ф.С.,

при секретарі Руденко О.В.,

за участю

представників позивача Бережного С.В., Кучера В.В.,

представника відповідача Панкова Д ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 15 червня 2011 року, в яке ухвалою Калінінського районного суду м. Донецька від 15 листопада 2011 року внесені виправлення, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд Донецької області, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 15 червня 2011 року, в яке ухвалою Калінінського районного суду м. Донецька від 15 листопада 2011 року внесені виправлення, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис О.М.Пономарьова

Судді: підпис Ф.С.Шигірт

підпис Л.І.Соломаха»

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: А. О. Врона