Справа № 308/7430/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2019 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Лемак О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Сухан Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У позовній заяві позивач посилається на те, що будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 належить йому - ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д., який зареєстровано в реєстрі за №256 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №115131903 від 23.02.2018 року.
Вказує, що у вищезазначеному будинку зареєстрована та тривалий час не проживає донька попередньої власниці будинку гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою № 644 від 03.06.2019 року виданою ТОВ «Наш - Добробут» міста Ужгорода.
Зазначає, що відповідно до акту від 27.05.2019 року, складеного ТОВ «Наш - Добробут» міста Ужгорода, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з моменту укладення договору купівлі-продажу, а саме, з 23.02.2018 року по теперішній час.
Стверджує, що за весь цей час відповідач не приймала жодної участі у приведенні у порядок даного господарства, не сплачувала ніякі комунальні платежі, у зв`язку з чим, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за неї, чим об`єктивно порушуються його права як власника, тому він і змушений звернутися за захистом до суду.
Враховуючи вищевикладене та існуючі обставини даної справи, вважає, що його права як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту.
На підставі вищевказаного просить суд визнати гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач - ОСОБА_1 не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву не подала, причини неявки суду не відомі.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 23 лютого 2018 року за реєстровим № 256, посвідченого приватним нотаріусом Єгер Н.Д., ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Даний факт також підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 115131903 від 23.02.2018 року, номер запису про право власності 24985760, де власником зазначений ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 04.12.2008 року. Даний факт підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУДМС України в Закарпатській області.
З довідки № 644 від 03.06.2019 року, виданої ТОВ «Наш-Добробут» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована, однак, не проживає гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також, як вбачається з акту про фактичне місце проживання від 27.05.2019 року, складеного ТОВ «Наш - Добробут» міста Ужгорода, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована, але не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2018 року.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до правової позиції викладеної в Постанові ВСУ від 05 листопада 2014 року (справа №6-158цс14), у випадку припинення права власності особи на житлове приміщення, припиняється і право користування (проживання) у цьому приміщенні членів його сім`ї. Так, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні з моменту купівлі даного будинку позивачем, а саме з 23.02.2018 року, тобто уже більше 1 року, підстав для продовження терміну зберігання за нею права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 76, 80, 81, 89, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення - 27 грудня 2019 року.

Головуюча О.В. Лемак