Ухвала

30 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 336/740/19

провадження № 61-16010ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 27 лютого 2019 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поворот виконання рішення у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, стягувач - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 на її користь аліментів на неповнолітню дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитинивідповідного віку щомісячно та 1 000,00 грн на розвиток дитини за фахом, починаючи з 05 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 27 лютого 2019 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотківпрожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 25 серпня 2019 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 27 лютого 2019 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, ОСОБА_1 просив скасувати судовий наказ, ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті

Згідно із частиною третьою статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Оскаржуваний судовий наказ видано Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, а відтак і вирішувати питання про його скасування може суд першої інстанції.

Оскільки оскаржуваний особою, яка подає касаційну скаргу, судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2019 року не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в частині оскарження зазначеного судового наказу, слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6 - 8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Оскарження ухвали щодо виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню передбачено пунктом 25 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржений судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 27 лютого 2019 року, ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року та постанова Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя 27 лютого 2019 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 16 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поворот виконання рішення у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, стягувач - ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар