справа № 489/6689/18 провадження №2/489/369/19
РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У жовтні 2018 року ПриватБанк звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № NKKVA012270009 від 14.12.2007 у розмірі 17629,89 доларів США, що за курсом 26.20 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.07.2018 складає 461903,12 грн., яка складається із 17629,89 доларів США заборгованості по кредиту.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що згідно укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 24981,96 доларів США на термін до 12.12.2014, який зобов`язався повернути і сплатити відсотки за користування ним в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих зобов`язань станом на 17.07.2018 утворилася заборгованість у сумі 118290,81 доларів США, яка складається із 17629,89 доларів США заборгованості по кредиту, 7765,98 доларів США заборгованості по відсоткам та 92894,94 доларів США пені. Враховуючи те, що кредитодавець має право вимагати від боржника будь - яку суму заборгованості за кредитом, позивач просить стягнути з відповідача лише 17629 доларів США заборгованості за кредитом (тіло кредиту).

У відзиві відповідач вказав, що кредит сплачував до грудня 2008 року та квитанції про сплату кредиту не збереглися у зв`язку з тривалим часом після сплати кредиту. Відповідно до поданого позивачем розрахунку останній платіж здійснено ним 15.12.2008 на суму 117,36 доларів США, з яких 90,00 доларів США зараховано на погашення процентів та 27,36 доларів США на погашення пені. У 2009 році. Через неможливість подальшого погашення кредиту на вимогу представника ПриватБанку передав останньому транспортний засіб марки Chery TIGGO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Передавши транспортний засіб банку вважав, що кредит погашено за рахунок заставного майна, в чому його також запевнили представники банку. Також зазначив, що із позовною заявою банк звернувся до суду 29.10.2018, тобто після спливу трирічного строку від дня виникнення права вимоги, який сплинув в грудні 2011 року, що є підставою для відмови в позові.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 15.04.2019 за клопотанням відповідача справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 20.06.2019 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у відзиві та поданій до суду заяві просив відмовити в задоволенні позовних у зв`язку із звернення банку до суду після спливу строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 14.12.2007 між сторонами було укладено кредитний договір № NKKVA012270009 відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит на строк з 14.12.2007 по 12.12.2014, включно, у вигляді непоновлюваної лінії в розмірі 24981,96 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з періодом сплати платежів з «14» по «18» число кожного місяця в розмірі щомісячного платежу 304,83 долара США (пункт 7.1 кредитного договору).

Згідно пункту 7.3 договору забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає Chery TIGGO, LVVDB14BX14BX8D014978, а також інші види застави.

Внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, станом на 17.07.2018 утворилася заборгованість у сумі 118290,81 доларів США, яка складається із 17629,89 доларів США заборгованості по кредиту, 7765,98 доларів США заборгованості по відсоткам та 92894,94 доларів США пені.

Із доданого до позову розрахунку вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості відповідач здійснив 15.12.2008, який зарахований на погашення процентів - 90 доларів США та пені - 26,36 доларів США. Подальше погашення заборгованості відповідачем не здійснювалося.

Наведені обставини також підтверджуються випискою з рахунку № НОМЕР_2 , наданою ПриватБанком.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема сплату кредиту та інших платежів, передбачених договром, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до умов пункту 4.5 кредитного договору, строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлено сторонами тривалістю п`ять років.

За положеннями частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Таким чином, з огляду на умови пункту 4.5 кредитного договору, сторони встановили, як до основних платежів, так і до додаткових, строк позовної давності в п`ять років.

У зв`язку із цим, суд вважає безпідставними доводи відповідача про наявність підстав для застосування до спірних відносин трирічного строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України.

Як заначено вище, за умовами договору сторони погодили щомісячний платіж на суму 304,83 долара США, який включає в себе заборгованість по кредиту, відсотки та винагороди, а також надання кредиту на строк з 14.12.2007 по 12.12.2014 із збільшенням строку позовної давності до п`яти років.

Відтак, у межах строку кредитування до 12.12.2014 відповідач мав, зокрема, повертати позивачу кредит і сплачувати відсотки періодичними (щомісячними) платежами по 18 число кожного місяця, що позичальником зроблено не було, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та сплати процентів до 18 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (до 12.12.2014, включно), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Із відмітки на поштовому конверті вбачається, що до суду з позовом про стягнення заборгованості ПриватБанк звернувся 23.10.2018.

Таким чином, в межах строку позовної давності ПриватБанком заявлені вимоги з 23.10.2013.

До цієї дати, вимоги заявлені після спливу строку позовної давності, встановленої сторонами в кредитному договорі, що з урахуванням заяви позивача про застосування строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості, яка утворилася по 22.10.2013.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Із позовної заяви вбачається, що позивач, скористувавшись своїм правом щодо предмета позову, просить стягнути з відповідача лише заборгованість по тілу кредиту.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище висновку суду, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредиту, що утворилася з 23.10.2013 по 12.12.2014, в сумі 4014,90 долара США.

Так як сторони власного розрахунку суду не надали, заборгованість визначена судом шляхом визначення місячного розміру погашення кредиту (24981,96 доларів США / 84 місяці (строк надання кредиту)), що складає 297,40 доларів США, який умноженно на кількість місяців погашення заборгованості в межах строку позовної давності (297,40 доларів США * 13 місяців + 148,70 доларів США (за 15 днів)).

Визначену судом заборгованість слід стягнути в іноземній валюті без значення її гривневого еквівалента, оскільки відповідно до умов кредитного договору погашення грошового зобов`язання здійснюється в іноземній валюті - доларах США.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду висловленій нею у постанові від 04.07.2018 в справі № 14-134цс1.

Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1577,63 грн. (6928,55 * 22,77%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 4014,90 долара США заборгованості по кредиту, що утворилася станом на 17.07.2018 по кредитному договору № NKKVA012270009 від 14.12.2007, та 1577,63 грн. судового збору.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

відповідач - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 02 вересня 2019 року.

Суддя І.В. Коваленко