Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 569/12502/15-ц

провадження № 61-20893св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2016 року в складі судді Денисюка П. Д. та ухвалу Апеляційного суду Рівсненської області від 22 березня 2017 року в складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Ковальчук Н. М., Гордійчук С. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 19 травня 2008 року між

відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі -

ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 01/1905/КН/19-2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 14 % річних, строком дії до 18 травня 2023 року. Свої зобов`язання за кредитним договором щодо надання кредитних коштів банк виконав належним чином, надавши відповідачу грошові кошти. ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у результаті чого у нього утворилася заборгованість, яка станом на 18 серпня 2015 року складала 334 318,06 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становило 7 361 285,50 грн. 30 жовтня 2015 року відповідач здійснив черговий платіж у розмірі 46 472,19 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що у даному випадку був відсутній належний обсяг цивільної дієздатності представника ВАТ «КБ «Надра» на укладення кредитного договору, що є підставою для визнання спірного договору від 19 травня 2008 року № 01/1905/КН/19-2008-840 недійсним.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 22 березня 2017 року, первісний позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 19 травня 2008 року № 01/1905/КН/19-2008-840 у розмірі 332 207,49 доларів США (еквівалент у національній валюті за курсом НБУ станом на 18 серпня 2015 року складало 7 314 813,31 грн).

У задоволенні іншої частини позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідач не виконував належним чином взятті на себе зобов`язання - кошти позивачу у встановлений строк не повернув, у зв`язку чим з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Крім того, будь-яких обґрунтованих доказів, що можуть підтвердити недотримання сторонами вимог під час укладання кредитного договору та підстав для визнання недійсним правочину відповідачем за первісним позовом не надано. Факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не оспорював. Відтак, підстав для визнання кредитного договору

від 19 травня 2008 року №01/1905/КН/19-2008-840, укладеного між

ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 судом не встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Відзив учасників справи на касаційну скаргу не подано

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 19 травня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 01/1905/КН/19-2008-840, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 14 % річних, строком дії до 18 травня 2023 року.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кредит у

розмірі 400 000,00 доларів США, що підтверджується валютним меморіальним ордером від 19 травня 2008 року № 557.

ОСОБА_1 порушував умови кредитного договору та допустив заборгованість у розмірі 334 318,06 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на18 серпня 2015 року становило 7 361 285,50 грн, що складається із: заборгованості за кредитом (у тому числі простроченої) - 312 285,34 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ становило 6 876 151,25 грн, заборгованість зі сплати відсотків (у тому числі прострочена) -

18 653,88 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ

становило 410 736,22 грн та пеня за прострочення сплати кредиту -

3 378,84 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ

становило 74 398,03 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Отже, суди, встановивши, що свої зобов`язання перед банком позичальником ОСОБА_1 не виконав, дійшли правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог банку, стягнувши заборгованість за кредитним договором.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що кредитний договір та його умови ОСОБА_1 визнавались та виконувались впродовж семи років, після пред`явлення банком позову в поданих запереченнях він фактично визнавав наявність кредитних відносин з банком та заборгованість. Крім того, обґрунтованих доказів, що могли підтвердити недотримання вимог під час укладення кредитного договору ОСОБА_1 не надано, тому суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 22 березня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська