Провадження № 2/520/5496/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) про відшкодування шкоди з врахуванням страхової виплати та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2019 року до суду з позовом про відшкодування шкоди з врахуванням страхової виплати та моральної шкоди звернувся ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду з врахуванням ліміту відповідальності страховика у сумі 36624,23 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду сумою 20000,00 гривень та судові витрати, мотивуючи позов тим, що з вини ОСОБА_2 , 26.04.2019 року о 19:10 годин на вул. Костандій у м.Одесі біля будинку 130 при виїзді на перехресті рівнозначних доріг з вул. 5 Лінія сталася дорожньо- транспортна пригода в результаті якої автотранспортні засоби зазнали технічних ушкоджень. В результаті ДТП власнику автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_3 , яким під час ДТП керував ОСОБА_3 , спричинено матеріальні збитки, вартість якого відповідно до Звіту експерта-оцінювача №22/05/19 від 22.05.2019 р. про оцінку автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_3 , виконаного експертом- оцінювачем ОСОБА_4 складає 139 694.23 гривень.

Позивач звертався за отриманням страхового відшкодування до МТСБУ з метою отримання регламентної виплати з фонду захисту потерпілих.

За заявою позивача, МТСБУ виплатило страхове відшкодування в розмірі 100 000 гривень відповідно до ліміту відповідальності.

Таким чином, відповідно до звіту експерта-оцінювача №22/05/19 від 22.05.2019 року про оцінку автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_3 , пошкодженого при ДТП, становить 139 694.23 гривень.

Різниця між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком підлягає стягненню з відповідача: 139 694,23 - 100 000 = 39 694,23 гривень. добровільно відповідач не відшкодовує матеріальну шкоду, що зумовило звернення позивача за захистом своїх прав до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 29.08.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на те, що позивач доводить розмір завданої шкоди, суд приходить до висновку, що саме позивачем не подано до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження розміру завданої шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом , використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так судом встановлено, що водій ОСОБА_2 , 26.04.2019 о 19:10 годині, керуючи транспортним засобом Lexus LS 460 L, державний знак НОМЕР_4 , рухаючись по вул.Костанді в м.Одесі, біля буд.130, при виїзді на перехрестя рівнозначних доріг з вул.5-а Лінія, в порушення п.16.12 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі транспортному засобу Hyundai Accent, державний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який наближався праворуч та рухався по вул.5-а Лінія, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, від якого автомобіль Hyundai Accent по інерції здійснив некероване зіткнення з перешкодою в виді гаражу, в якому був припаркований автомобіль Toyota Rav 4, державний знак НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_5 , в результаті якого транспортні засоби та споруда отримали механічні пошкодження.

Оскільки ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки, не відреагував на її зміну, на нерегульованому перехресті виїхав на перехрестя, не надавши перевагу в русі транспортному засобу, який наближався праворуч, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. Саме його неуважні дії призвели до наслідків у виді пошкодження транспортних засобів та гаражу.

Згідно постанови Київського районного суду від 08.07.2019 року, винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, було визнано ОСОБА_2 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (Триста сорок) грн.

Відповідно до вимог ст. 82 ч. 4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Звіту експерта-оцінювача №22/05/19 від 22.05.2019 р. про оцінку автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_3 , виконаного експертом- оцінювачем ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_3 складає 139 694.23 гривень.

Звіт експерта-оцінювача №22/05/19 від 22.05.2019 року, відповідно до ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 79 ЦПК України, є належним доказом оскільки містить інформацію щодо предмета доказування та допустимим оскільки виконаний в порядку встановленому законом.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 20.01.16р. по справі № 6-2808цс15 надано роз`яснення стосовно того, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК У країни.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП.

Згідно з інформацією, що міститься в центральній базі даних МТСБУ, цивільна правова відповідальність відповідача не була застрахована.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону №1961-ІУ у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати. Страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Позивач звертався за отриманням страхового відшкодування до МТСБУ з метою отримання регламентної виплати з фонду захисту потерпілих.

За заявою позивача, МТСБУ виплатило страхове відшкодування в розмірі 100 000 гривень відповідно до ліміту відповідальності.

Таким чином, відповідно до звіту експерта-оцінювача №22/05/19 від 22.05.2019 року про оцінку автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_3 , пошкодженого при ДТП, становить 139 694.23 гривень.

Різниця між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком становить 39 694,23 гривень.

Статтею 1194 ЦК України передбачено особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки страховою компанією сплачено позивачу страхову виплату сумою 100000,00 гривень, то різниця між страховим відшкодуванням та матеріальним збитком яка становить 39 694,23 гривень підлягає стягненню з винуватця дорожньо- транспортної пригоди, а саме з ОСОБА_2 .

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд дійшов до таких висновків.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункти 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями).

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє стверджувати, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд керується тим, що сам по собі факт ДТП є психотравмуючою подією для людини, безумовних моральних страждань зазнає людина і при неможливості вести звичний спосіб життя через пошкодження свого майна.

Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00грн., позивач посилався на те, що моральна шкода виразилася в пережитому сильному емоційному струсі, побутових і моральних переживаннях Крім того, втрата автомобіля створила для позивача та його сім`ї незручності для пересування, пов`язаного з трудовою діяльністю, втрата часу для ведення справу зв`язку з пошкодженням автомобіля.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням характеру скоєного правопорушення, глибини душевних страждань потерпілих, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Проте суд не знайшов підтвердження факту спричинення відповідачем позивачу моральних страждань, які позивач оцінює саме у 20000,00 грвиень, а тому в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ).

Позивачем суду не надано доказів понесення ним витрат у сумі 2000 гривень за проведення експертного дослдіження, тому у частині стягнення даних коштів слід відмовити.

В даному випадку суд вважає доведеним понесені судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1152,60 ( одна тисяча сто п`ятдесят дві грн.. 60 коп.) гривень з яких ( 768,40 грн. - судовий збір за подачу позову до суду, 384,20 грн. - судовий збір за подачу заяви про застування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) про відшкодування шкоди з врахуванням страхової виплати та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду з врахуванням ліміту відповідальності страховика у сумі 36624,23 ( тридцять шість тисяч шістсот двадцять чотири грн.. 23 коп.) гривень.

У стягненні з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору розміром 1152,60 ( одна тисяча сто п`ятдесят дві грн.. 60 коп.) гривень з яких ( 768,40 грн. - судовий збір за подачу позову до суду, 384,20 грн. - судовий збір за подачу заяви про застування заходів забезпечення позову).

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луняченко В. О.

Повне судове рішення складено 28.12.2019 року