Справа № 450/3093/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1944/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільради Пустомитівського району Львівської області, треті сторони ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

08.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з уточненням позовних вимог від 01 червня 2017 року, просив визнати за ним право власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дідусь по батькові, ОСОБА_8 , який до дня смерті проживав у належному йому на праві власності будинку під АДРЕСА_1 . У даному будинку на час смерті ОСОБА_8 проживали його дружина, а позивача баба ОСОБА_9 та їхня дочка, а його тітка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також у будинку був зареєстрований але не проживав відповідач ОСОБА_3 - син бабусі і дідуся, який з 1993 року проживає з сім`єю у АДРЕСА_2 був побудований у 1972 році під час шлюбу подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У довідці, виданій 23.11.2016 року виконкомом Дмитрівської сільської ради зазначено, що згідно погосподарських книг сільської ради житловий будинок, під АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_8 , 1910 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який до дня смерті був зареєстрований проживав у ньому. Розмір присадибної ділянки 0,25 га. Також в погосподарських книгах станом на 1971 - 1972 роки серед членів домоволодіння значиться і його дружина - ОСОБА_9 . Незважаючи на записи у погосподарських книгах, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності в органах бюро технічної інвентаризації не зареєстрували (не оформили). Проте, за нормативними актами, які діяли на час будівництва спірного будинку, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Також, відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року (пункт 3.2. розділу 3). За вказаних обставин, враховуючи, що відповідно до Кодексу законів про шлюб та сім`ю, який діяв станом на час побудови спірного будинку, майно нажите подружжя за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 правомірно набуто право власності за кожним на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_8 (дідуся) відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадщину прийняли його дружина ОСОБА_9 та його дочка ОСОБА_7 по 1/4 частині будинку, оскільки лише вони проживали із спадкодавцем в будинку на час відкриття спадшини та після смерті спадкодавця вступили у володіння спадковим майном, підтримували його у належному стані. Спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його баба, ОСОБА_9 , яка до дня смерті проживала в спірному будинку разом дочкою ОСОБА_7 , яка і прийняла спадщину після смерті своєї матері, що підтверджується даними погосподарських книг, згідно яких з 2001 року ОСОБА_7 рахується головою домогосподарства під № НОМЕР_1 с АДРЕСА_3 Черкаси. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (його тітка) померла. При житті склала в його користь заповіт, посвідчений 05.08.2015 року секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради. Тітка була одинока, чоловіка і дітей у неї не було, спадкоємців які б мали право на обов`язкову частку немає. Після смерті ОСОБА_7 , 22.07.2016 року, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте йому була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.03.2017 року, якою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 . Підставою відмови стало те, що нотаріусу не були надані правовстановлюючі документи на ім`я померлої ОСОБА_7 на вказаний житловий будинок. У зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_7 за життя не встигла виготовити правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальній конторі, змушений захищати свої майнові права та інтереси стосовно спадкового майна в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дмитрівської сільради Пустомитівського району Львівської області, треті сторони ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору порушив норми матеріального права, а саме, застосував нормативний акт, який не підлягав застосуванню до даних правовідносин. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, на яку покликався суд, поширювалася лише на будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу. В той час як населений пункт Черкаси був і є селом, яке з 1946 року підпорядковане Дмитрівській сільській раді Пустомитівського району. Пункт 20 вказаної інструкції визначає порядок реєстрації права власності лише у випадку включення сільських населених пунктів в міську (селищну) смугу або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу. Суд безпідставно не застосував положення наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями, згідно якого не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Вважає, що положення наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 співвідносяться з нормою ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації.Районним судом також не надано належної оцінки письмовому доказу у справі - копії акту відновлення і узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_7 та абрису цієї земельної ділянки за 2007 рік. Цей документ є складовою частиною технічної документації для безоплатної приватизації земельної ділянки для обслуговування будинку, що перебуває в користуванні громадянина згідно п. «а» ч. 3 ст. 116, ч.ч. 1,2 ст. 118 ЗК України.Враховуючи факт правомірності набуття ОСОБА_8 та ОСОБА_9 права власності у спільному майні подружжя - кожним на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , вважає, що наявні всі правові підстави для визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом, оскільки він не має змоги в позасудовому порядку оформити право власності на дане будинковолодіння за відсутності свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_10 проти скарги заперечила. Просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_4 скаргу підтримала, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 скаргу підтримав, просив скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_6 скаргу підтримала, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За змістом статті 524 ЦК Української РСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.ст. 529-535 ЦК Української РСР спадкуванням вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 був побудований у 1972 році під час перебування в шлюбі подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Згідно технічного паспорта, виготовленого Львівським ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 24.02.2015 року загальна площа будинку становить 77, 8 кв. м., житлова - 35,8 кв. м. До будинковолодіння входять: сарай Б площею 39,9 кв. м„ сарай В площею 18, 5 кв. м. та гараж Г площею 47, 6 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 помер. На час смерті ОСОБА_8 будинок АДРЕСА_1 проживали його дружина та донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою виданою 23.11.2016 року виконкомом Дмитрівської сільської ради.

На день смерті ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований, але не проживав син ОСОБА_8 - ОСОБА_3 (третя особа у справі).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_9 , яка до дня смерті проживала у будинку під АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_9 разом з нею проживала її дочка ОСОБА_7 .

На день смерті ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований, але не проживав син ОСОБА_9 - ОСОБА_3 (третя особа у справі).

05.08.2015 р. ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповіла позивачу - ОСОБА_1 .

22.07.2018 ОСОБА_11 звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (а.с.30), однак через відсутність правовстановлюючих документів на будинок нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.116).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 , районний суд виходив з того, що ОСОБА_7 за життя не набула в порядку спадкування після смерті своїх батьків у власність спірний житловий будинок, оскільки з наданих суду доказів вбачається, що такий збудований подружжям Кікера у 1972 році самочинно, без відповідного дозволу та проекту забудови, акт прийому в експлуатацію будинку, що передбачено Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, відсутній, що виключає можливість визнання за позивачем, як спадкоємцем, права власності на такий в судовому порядку.

З таким висновком суду колегія не може погодитися, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, третя особа у справі - ОСОБА_3 , який зареєстрований в спірному будинку з дня народження, був зареєстрований в такому і на час смерті своїх батьків, ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та претендує на проживання в такому(а.с.121).

Статтею 549 ЦК УРСР ( 1963 року), яка діяла на час смерті батьків третьої особи - ОСОБА_3 встановлювалося, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

При цьому допускалась можливість фактичного вступу в управління спадковим майном шляхом проживанням в тому ж приміщенні та користування тими ж предметами, що раніше належали спадкодавцеві.

Враховуючи, що третя особа - ОСОБА_3 є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , тобто спадкоємцем першої черги по закону, та що такі померли до вступу в дію Цивільного Кодексу України, а відтак спадкування здійснювалося ЦК Української РСР, зокрема ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та склала заповіт в користь позивача, вступила в спадщину шляхом управління спадковим майном, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до не належного відповідача - Дмитрівської сільради Пустомитівського району Львівської області, та не з`ясував, хто із спадкоємців першої черги, крім ОСОБА_7 прийняв спадщинупісля смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , та на яку частку у спадковому майні на день складення заповіту мала право ОСОБА_7 .

Крім того, суд не виконав вимоги ст.12 ЦПК України, не роз`яснив позивачу його право на залучення до участі в справі в якості відповідачів спадкоємців першої черги по закону після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які позивачем були залучені до участі в справі в якості третіх осіб, а апеляційний суд позбавлений можливості усунути цей недолік.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дмитрівської сільради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, що не позбавляє його права на пред`явлення позову до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 січня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дмитрівської сільради Пустомитівського району Львівської області, треті сторони ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.08.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.