Справа № 2-2437/1996
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Божко В.В.

за участі секретаря Андрющенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності, -

встановив:

05.12.2019 р. ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме постанови Київського районного суду м. Харкова від 08.04.1996 р., якою накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: на 57/100 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначив, що з 05.11.1997 р. ОСОБА_2 є власником вказаної квартири, яка ніколи не була стороною у цивільному або кримінальному провадженні.

Заявник до судового засідання не з`явився, в поданій заяві зазначає про розгляд справи у його відсутність.

Учасники справи не викликались судом, оскільки даних щодо їх місця проживання або реєстрації суду не надано.

Дослідивши надані заявником документи, а саме заяву про скасування заходів забезпечення позову, копію довіреності від 04.05.2017 р., копію договору купівлі-продажу від 05.11.1997 р. № Н10-265, копію витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та обліково-статистичну картку на цивільну справу № 2-2437/1996, суд приходить до висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Згідно з наданих документів судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 08.04.1996 р. б/н, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: на 57/100 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

З 05.11.1997 р. ОСОБА_2 є власником вказаної квартири, згідно до договору купівлі-продажу від 05.11.1997 р. № Н10-265, зареєстроване 05.11.1997 р. № П-2-8976 Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації № 1.

Згідно до обліково-статистичної картки на цивільну справу № 2-2437/1996, провадження по зазначеній справі закрито.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Таким чином, суд вважає, що вжиті судом види забезпечення позову порушують права власника та вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті Постановою Київського районного суду м. Харкова від 08.04.1996 р.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 158, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заходів забезпечення позову.

Скасувати заходи забезпечення позову у цивільній справі № 2-2437/1996, вжиті Постановою Київського районного суду м. Харкова від 08.04.1996 р. щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на 57/100 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши обтяження, викладені у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського Апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Божко