Єдиний унікальний номер 234/9293/14-ц
Номер провадження 22-ц/804/71/19
У Х В А Л А

03 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів: Канурної О.Д., Санікової О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 про призначення повторної судової психіатричної експертизи у цивільній справі № 234/9293/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року у складі судді Бакуменко А.В., -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його баба ОСОБА_5, яка 21 жовтня 1994 року склала заповіт, згідно якого заповіла йому квартиру АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_5 він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та дізнався, що 26 грудня 2013 року ОСОБА_5 склала новий заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_3

Посилаючись на те, що:

- ОСОБА_5 останні роки дуже хворіла, потребувала медичного нагляду, постійної сторонньої допомоги, у зв'язку з чим 01 серпня 2013 року орган опіки та піклування звертався до суду з заявою про визнання її недієздатною та призначення над нею опіки;

- у справі № 2о/234/292/13 за заявою органу опіки та піклування було проведено медичне психіатричне обстеження ОСОБА_5, за наслідками якого встановлено, що ОСОБА_5 страждає на органічний розлад особистості з наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням внаслідок судинного захворювання головного мозку (церебральний атеросклероз третьої стадії з гіпертензією, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу в 2007 році), ступінь вираженості органічних змін особистості, зумовлених судинним процесом, позбавляє її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними;

- ОСОБА_5 при складанні заповіту 26 грудня 2013 року не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними,

просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5, посвідчений 26 грудня 2013 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 2013 (а.с. 2 - 3 т. 1).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено (а.с. 128 - 129 т. 1).

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у цій справі судова психіатрична (посмертна) експертиза не проводилась. За клопотанням позивача така експертиза була призначена, але потім 28 березня 2016 року позивач подав заяву про відмову від проведення експертизи. Суд зазначив, що відповідач не заявляв клопотання про призначення експертизи, але це не відповідає дійсності. Сторони заявляли клопотання про проведення експертизи, суд постановляв ухвалу про її проведення в обласній клінічній психіатричній лікарні № 3 м. Харкова.

Задовольняючи позовні вимоги, суд послався на акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 123 від 29 листопада 2013 року, яка була проведена у іншій цивільній справі, її акт в матеріалах справи відсутній.

Суд не врахував, що згідно пояснень позивача і така амбулаторна експертиза не проводилась, тітку ОСОБА_5 він на амбулаторну експертизу не возив.

Свідок ОСОБА_7, як судовий експерт, порушила Інструкцію про проведення судово-медичної психіатричної експертизи, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.1995 року № 6. Жодних медичних документів експертам не надавалося.

Свідок ОСОБА_8 (лікар психіатр) пояснив, що ОСОБА_5 була оглянута на вимогу суду у 2013 році дільничним психіатром ОСОБА_14, перебувала на консультативному обліку у психіатричному диспансері.

Пояснення свідків - лікаря психіатра ОСОБА_8 та судового експерта ОСОБА_7 не є належними доказами у справі, оскільки їх пояснення про події 2013 року були предметом розгляду та дослідження у іншій справі та не стосуються предмету доказування у цій справі.

Згідно листа головного позаштатного психіатра департаменту охорони здоров'я головного лікаря КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська" ОСОБА_9 від 28.07.2015 року № 764/1 ОСОБА_5 страждала на психічний розлад "органічний розлад особистості з наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням", але не потребувала безперервного систематичного спостереження за перебігом розладу лікарем психіатром.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 (дільничний терапевт) пояснювали, що ОСОБА_5 мала важкий характер, але її не можна було вважати неадекватною людиною.

Суд першої інстанції формально підійшов до викладення у рішенні обставин справи та їх аналізу. Не можна було посилатися на документи, пояснення свідків, які були доказами у іншій цивільній справі. Суд не в повній мірі надав оцінку доказам у справі, чим порушив ст. 212 ЦПК України (в редакції станом на 2016 рік).

В порушення норм процесуального права судом порушені строки розгляду справи, встановлені ст. 157 ЦПК України (в редакції станом на 2016 рік), справа розглядалась судом з жовтня 2014 року, тобто більше двох місяців (а.с. 135-137 т. 1).

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 19 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що доказів, які б свідчили, що заповіт від 26 грудня 2013 року був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, не надано. Ухвалою суду першої інстанції від 10 вересня 2015 року у справі за клопотанням позивача було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання про те, в якому психічному стані знаходилась ОСОБА_5 на момент підписання заповіту 26 грудня 2013 року та чи була вона здатна за своїм психічним станом на момент підписання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними. Проведення експертизи було доручено Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3. Однак 21 жовтня 2015 року матеріали справи повернуті без експертного висновку, оскільки Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 не проводить посмертні судово-психіатричні експертизи по Донецькій області. Експертиза, на яку послався суд першої інстанції, була призначена та проведена у іншій справі, акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 123 від 29 листопада 2013 року, на який посилається суд, в матеріалах справи відсутній. Позовні вимоги є недоведеними (а.с. 160 - 163, а.с. 173 - 174 т. 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року рішення апеляційного суду Донецької області від 19 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції виходив з того, що 11 червня 2015 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи для з'ясування питання в якому психічному стані перебувала ОСОБА_5 під час підписання заповіту та чи могла вона розуміти значення своїх дій та керувати ними. 10 вересня 2015 року з таким же клопотанням до суду звернувся і ОСОБА_3 Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 10 вересня 2015 року у справі була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, проведення якої було доручено Харківській обласній клінічній психіатричній лікарні № 3. 21 жовтня 2015 року матеріали справи були повернуті без виконання, оскільки Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 не проводить посмертні судово-психіатричні експертизи по Донецькій області.

Визнавши необхідність проведення судово-психіатричної експертизи, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 10, 212-214, 303-316 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали) не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не навів правого обґрунтування відмови у задоволенні клопотання представника позивача та відповідача про призначення судово-психіатричної експертизи. Не врахував, що експертиза не була проведена не через дії сторони, а через те, що Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 не проводить посмертні судово-психіатричні експертизи по Донецькій області, у зв'язку з цим суд мав вирішити питання про проведення експертизи в іншій експертній установі, до компетенції якої відноситься проведення таких експертиз (а.с. 215 - 217 т. 1).

Під час нового апеляційного розгляду ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2017 року у справі була призначена посмертна судова психіатрична експертиза, проведення якої було доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України. На вирішення експертизи були поставлені питання:

- в якому психічному стані знаходилась ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, під час посвідчення 26 грудня 2013 року заповіту?

- чи могла ОСОБА_5 за своїм психічним станом у зазначений час розуміти значення своїх дій та керувати ними?

- чи страждала ОСОБА_5 будь-яким психічним розладом під час посвідчення 26 грудня 2013 року заповіту? (а.с. 235 - 236 т. 1).

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 08 лютого 2018 року після виконання клопотань експертів провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено (а.с. 59 - 60 т. 2).

15 листопада 2018 року справу № 234/9293/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, яка 13 листопада 2018 року повернулася з експертної установи, прийнято до провадження Донецького апеляційного суду (а.с. 102 - 103 т. 2).

У судове засідання апеляційного суду 03 січня 2019 року відповідач ОСОБА_3 не з'явився, з'явився його представник - адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі ордера серія НОМЕР_1 від 21 грудня 2018 року (а.с. 169. т. 2).

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення у справі повторної посмертної судової психіатричної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання: Чи могла ОСОБА_5 за своїм психічним станом під час посвідчення 26 грудня 2013 року заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, з'явився його представник - адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20 листопада 2017 року (а.с. 156 - 157 т. 2) та проти задоволення клопотання заперечував у зв'язку із його необгрунтованістю.

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_1, апеляційний суд вважає, що клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема, психічний стан особи.

На виконання зазначених процесуальних норм ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 червня 2017 року у справі була призначена посмертна судова психіатрична експертиза, проведення якої було доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України, на вирішення експертів були поставлені питання: 1. в якому психічному стані знаходилась ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, під час посвідчення 26 грудня 2013 року заповіту? 2. Чи могла ОСОБА_5 за своїм психічним станом у зазначений час розуміти значення своїх дій та керувати ними? 3. Чи страждала ОСОБА_5 будь-яким психічним розладом під час посвідчення 26 грудня 2013 року заповіту? (а.с. 235 - 236 т. 1).

13 листопада 2018 року до Донецького апеляційного суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 4 від 16.03.2018 року, згідно якого ОСОБА_5 на момент складання заповіту 26 грудня 2013 року виявляла тяжкий психічний розлад у формі судинної деменції. ОСОБА_5 на момент складання заповіту 26 грудня 2013 року за своїм психічним станом була нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 64 - 72 т. 2).

Відповідно до частини 2 ст. 113 ЦК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Заявляючи усне клопотання про призначення у справі повторної посмертної судової психіатричної експертизи, представник відповідача посилається на те, що висновок судово-психіатричного експерта № 4 від 16.03.2018 року викликає сумніви в його правильності, оскільки:

-у висновку експерт посилається на те, що свідок ОСОБА_12 була знайома із ОСОБА_13; проте така особа як ОСОБА_13 у цій справі не проходить і хто вона така не відомо;

- у висновку експерт посилається на те, що свідок ОСОБА_11, лікар 3-ї міської лікарні м. Краматорськ, пояснив, що у 2007 році у ОСОБА_5 була симптоматика порушення мозкового кровообігу; проте це є лише припущенням, оскільки документів про те, що ОСОБА_5 перенесла порушення мозкового кровообігу не має, а тому такі пояснення експерти брати до уваги не могли;

- експертами приймається до уваги медична карта амбулаторного хворого № 9197б, яка заведена КЛПУ "Міська психіатрична лікарня м. Краматорськ", яка містить записи про відвідування ОСОБА_5 на дому 02 березня 2015 року, тобто після смерті, та запис про те, що зі слів сина пацієнтка померла; проте у ОСОБА_5 немає дітей, що ставить цю амбулаторну карту під сумнів.

Перевіряючи зазначені представником обставини, апеляційним судом встановлено, що дійсно на аркуші 3 висновку експерт, описуючи відомості отримані при дослідженні поданих на експертизу об'єктів, що стосуються психічного стану, зазначає, що "свідок ОСОБА_12, яка була виконавцем підпису від імені ОСОБА_5 на оспорюваному заповіті, пояснила, що раніше була трохи знайомою із ОСОБА_13, з нею дружила мати свідка. В день посвідчення заповіту ОСОБА_5 питала свідка про її маму… (а.с. 66 т. 2). З зазначеного явно видно, що мова у поясненнях свідка ОСОБА_12 йде саме про ОСОБА_5, що прізвище ОСОБА_13 експертом зазначено помилково, допущена описка, яка не впливає на висновок експерта щодо психічного стану ОСОБА_5 станом на час підписання нею 26 грудня 2013 року заповіту.

На аркуші 5 висновку експерт, описуючи відомості отримані при дослідженні поданих на експертизу об'єктів, що стосуються психічного стану, зазначає, що "ОСОБА_11, лікар 3-ї міської лікарні м. Краматорськ, при допиті в якості свідка пояснив, що …. у 2007 році у ОСОБА_5 була симптоматика порушення мозкового кровообігу, але це ніде не зафіксовано, вона, очевидно, перенесла його на дому ….(фонограма судового засідання 25.06.2015)".

Будь-яких доказів, які спростовують ці пояснення лікаря ОСОБА_11, який був лікуючим лікарем ОСОБА_5, тобто фахівця у галузі медицини, відповідачем та його представником суду не надано. ЦПК України не передбачає виключення з числа доказів пояснень свідків. Крім того, при обґрунтуванні даних про психічний стан ОСОБА_5 експерти зазначили, що підекспертна протягом життя страждала на ряд соматичних та неврологічних захворювань, у тому числі, пов'язаних із судинною патологією (ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба, церебральний атеросклероз); імовірно, перенесла гостре порушення мозкового кровообігу. Тобто, експерти категорично не встановили, що ОСОБА_5 перенесла гостре порушення мозкового кровообігу, а дійшли висновку про те, що ОСОБА_5 на момент складання заповіту 26 грудня 2013 року виявляла тяжкий психічний розлад у формі судинної деменції.

Що стосується медичної карти амбулаторного хворого № 9197б на ім'я ОСОБА_5, яка заведена КЛПУ "Міська психіатрична лікарня м. Краматорськ", слід зазначити, що в ній є лише один запис про огляд ОСОБА_5 на дому 11 листопада 2015 року на вимогу Краматорського міського суду. Інших записів про огляд ОСОБА_5 карта не містить. Відмітка в карті в розділі "Лист записів заключних (уточнених) діагнозів" від 02.03.2015 року про те, що при відвідуванні на дому з'ясовано, що пацієнтка померла, не спростовує записів у цій карті, що були здійснені під час огляду пацієнта 11 листопада 2013 року, незалежно від того хто надав відомості про смерть пацієнта: син чи будь-яка інша особа.

Як вбачається з описової частини висновку експерта він складений на підставі, в тому числі медичної карти стаціонарного хворого № 6664, висновку ЛКК від 27.06.2013 року КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Краматорськ", амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 29 листопада 2013 року.

Зазначені представником відповідача обставини, які на його думку, викликають сумніви в правильності висновку експерта, не є такими.

Відповідно до ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням.

Не погоджуючись з висновком експерта та заявляючи клопотання про проведення повторної експертизи, представник відповідача будь-яких нових медичних документів щодо психічного та соматичного стану ОСОБА_5 не надає.

Апеляційний суд вважає, що підстави для призначення у справі повторної посмертної судової психіатричної експертизи відсутні.

Керуючись ст. 113, ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 про призначення повторної посмертної судової психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

О.С. Санікова

Повне судове рішення складено 08 січня 2019 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха