Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 301/2689/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26.12.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді - Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування реєстрації змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іршавської міської ради Калинич Івана Васильовича № 3313591 від 23.12.2016 року, індексний номер витягу 76832965, номер запису про право власності 9256204, реєстраційний номер майна 19, третя особа без самостійних вимог: Іршавська міська рада в особі Відділу реєстрації речових прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про скасування реєстрації змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іршавської міської ради Калинич Івана Васильовича № 3313591 від 23.12.2016 року, індексний номер витягу 76832965, номер запису про право власності 9256204, реєстраційний номер майна 19, третя особа без самостійних вимог: Іршавська міська рада в особі Відділу реєстрації речових прав.

Позовні вимоги мотивує тим, отримав в дар від свого батька житлову квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З 1996 року та на початку 2000 років до будинку в АДРЕСА_1 сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було проведено самовільне будівництво, а саме прибудову житлових кімнат на першому (квартира ОСОБА_1) та на другому поверсі (квартира ОСОБА_2).

Відповідач по справі зареєстрував за собою право власності на самовільне будівництво. Державним реєстратором Реєстраційної служби Іршавського районного Управління юстиції (на той час) ОСОБА_4 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу індексний номер 20439629 від 01.04.2015 р. щодо житлової квартири в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 19.

Однак в подальшому ОСОБА_2 вирішила скористатись ситуацією за якої позивача сім`я до цих пір не оформила право власності на власні дві кімнати та шляхом подання декларації про готовність об`єкта, а саме прибудови до багатоквартирного житлового будинку - до експлуатації, в яку внесла неправдиві та недостовірні відомості.

Так, нею було подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІ категорії складності - прибудову до житлового будинку в АДРЕСА_3 , зареєстровану 06.12.2016 р. за № ЗК 02.

За зверненням позивача до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в ході проведення документальної перевірки виявлено, що гр. ОСОБА_2 подала недостовірні дані у декларації про готовність об`єкта до експлуатації "Прибудова до житлового будинку" за адресою: АДРЕСА_3 . За результатом перевірки наказом № 02-СК від 22.12.2017 року Декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована від 06 грудня 2016 року № ЗК 02, на об`єкт " Прибудова до житлового будинку" за адресою: АДРЕСА_3 скасована. При перевірці в розділі реєстр дозвільних документів - офіційного сайту ДАБІ, за критеріями пошуку - реєстрація декларації готовність об`єкта до експлуатації відсутня.

Відповідно до ч. 1ст. 2, ч. 2 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов`язковою.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

У даному випадку документом, що підтверджує виникнення права власності у відповідачки на житлові кімнати площею 40,9 м.кв., реєстрація речового права на яке було здійснено - є скасована декларація.

Враховуючи що декларація про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до I- II категорії складності - Прибудову до житлового будинку в АДРЕСА_3 , зареєстровану 06.12.2016 р. за № ЗК 02 - скасована, скасуванню підлягає реєстрація речового права яке виникло на основі даної декларації.

З огляду на викладене, єдиним вирішенням спірного питання є скасування реєстрації змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зроблену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іршавської міської ради Калинич Івана Васильовича № 33135971 від 23.12.2016 р. - 23.12.2016 р. індексний номер витягу 76832965, номер запису про право власності 9256204, реєстраційний номер майна 19.

Позивач просить скасувати Реєстрацію змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зроблену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іршавської міської ради Калинич Івана Васильовича № 33135971 від 23.12.2016 р. - 23.12.2016 р. індексний номер витягу 76832965, номер запису про право власності 9256204, реєстраційний номер майна 19.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позову. Зазначила, що ОСОБА_1 має право звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, тобто у випадку коли його майнове чи немайнове право було порушено. В позовній заяві позивач не вказує яке конкретно відповідачем порушено право, в чому полягає таке порушення.

З доданого до позову договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 01.02.2016 року вбачається, що 01 березня 2016 року позивач на підставі вказаного договору набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат та має загальну площу 65,7 кв.м, а житлову - 49,6 кв.м. Позивач набув право власності на вказані приміщення і у випадку порушення відповідачем права власності має право звертатись до суду за захистом свого права на ці приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що не захопила жодне належне позивачу приміщення у квартирі АДРЕСА_1 , не пошкодила його, не перешкоджає у користуванні цими приміщеннями.

Позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, у якому заявив, що в провадженні Іршавського районного суду під головуванням судді Пітерських М.О., знаходиться цивільна справа 301/844/17 за позовом ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та звільнення приміщень від рухомого майна та про зобов`язання не чинити перешкоди у демонтажі дверних та віконних пройомів між кімнатами.

Відповідачем по справі є позивач та його сім`я. З обставин позову слідує що ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають у кімнатах, право власності на які у відповідача по даній справі виникло та було зареєстровано на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована від 06 грудня 2016 року № ЗК 02.

На даний час ОСОБА_2 через звернення в суд як "власник" цих кімнат на підставі вже скасованої декларації, але ще не скасованої реєстрації речового права на підставі вказаної декларації про готовність, намагається позбавити позивача права та можливості проживання у спірних кімнатах.

Факт проживання оспорюється ОСОБА_2 у вищевказаному позові, провадження по якому на даний час зупинено до результатів розгляду справи за даним позовом про скасування реєстрації речового права на спірні кімнати.

Наявність нескасованої реєстрації права власності відповідача на житлові кімнати, в яких проживає позивач та його сім`я, а не ОСОБА_2 , створює умови та порушує право на недоторканість житла, та право на проживання у ньому.

Позивач подав до суду письмову заяву, у якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримує.

Відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи. У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, розглянув справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи - Іршавської міської ради Закарпатської області не з`явився на судовий розгляд, причин неявки не повідомив, неявка не перешкоджає розгляду справи.

З`ясувавши зміст позовних вимог та обставин, на які позивач посилається як на підставу та обґрунтування позову, зміст відзиву та відповіді на відзив, дослідивши подані докази, суд вирішив наступне.

На підтвердження обставин позову щодо права власності на нерухоме майно позивач подав суду копію договору дарування від 01.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського РНО Рацин В.Ф. за № 594, за яким ОСОБА_1 отримав в дар від свого батька ОСОБА_5 житлову квартиру АДРЕСА_1 . Згідно змісту даного документу квартира складається із трьох житлових кімнат, має загальну площу 65,70 кв.м., житлову площу 49,60 кв.м., що частково не відповідає даним поданої копії Технічного паспорту від 02.06.2010 року (відповідно 69,7 кв.м., 49,6 кв.м.).

Підтвердження реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі Договору дарування у Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень позивачем суду не надано.

Разом із тим, відповідач у відзиві визнала ту обставину, що позивач на підставі вказаного договору дарування є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,70 кв.м., житловою - 49,60 кв.м., та цю обставину суд вважає встановленою.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка є обов`язковою.

Згідно із даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2016 року подружжю ОСОБА_2 - ОСОБА_8 та ОСОБА_2 - на праві спільної часткової власності у рівних частках належить квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 161,4 кв.м., житловою площею 82,9 кв.м., в тому числі зі складовими частинами - прибудова А1 загальною площею 26,4 кв.м., прибудовою А2 загальною площею 14,5 кв.м., гараж Б. (р.н.19).

Вказана квартира належить ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про право власності від 01.04.2015 року та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 06.12.2016 року.

Вказані квартири розташовані у житловому чотирьох квартирному будинку, який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1832 га, яка належить ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності у рівних частках на підставі рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року, що посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку від 15.07.2005 року (а.с.63-65, 66, 67).

На підтвердження обставин позову позивач подав суду Лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції від 27.12.2017 року, за змістом якого Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 06.12.2016 року на об`єкт «прибудова до житлового будинку» в АДРЕСА_3 - скасована Наказом №02-СК від 22.12.2017 року. Суд вважає, що зміст вказаного документального доказу дозволяє з високою ймовірністю припускати, що Декларація скасована.

Проте, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи даний документальний доказ на предмет його належності та допустимості у доказуванні обставини скасування правовстановлюючого документу (Декларації про готовність об`єкта до експлуатації), суд дійшов висновку, що хоча Лист і містить інформацію про скасування Декларації, проте є недопустимим і недостатнім доказом для підтвердження вказаної обставини.

Позивач на виконання процесуального обов`язку доказування не подав суду Наказ №02-СК від 22.12.2017 року про скасування Декларації.

Таким чином, є непідтвердженим допустимими та достатніми доказами той факт, що Декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 06.12.2016 року на об`єкт «прибудова до житлового будинку» в АДРЕСА_3 - скасована. На цей факт позивач посилався як на підставу вимог позову, цим фактом обґрунтовував позов про скасування рішення державного реєстратора про внесення змін до записів Державного реєстру речових прав.

Як зазначено вище, суд встановив, що квартира АДРЕСА_3 , належить на праві спільної часткової власності двом особам - ОСОБА_2 (відповідач у справі) та ОСОБА_8 . Право спільної власності цих осіб зареєстровано у державному реєстрі речових прав, що знайшло підтвердження належним та допустимим доказом.

Відтак, очевидно, що за позовом про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно належними відповідачами є всі співвласники цього майна - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 .

Натомість, ОСОБА_8 не залучений позивачем як відповідач за позовом.

Саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Очевидно, що вирішення даної справи є неможливим без участі другого співвласника як відповідача у зв`язку із характером спірних правовідносин. Позивач не заявляв клопотання про залучення інших співвідповідачів. У такому випадку суд повинен відмовляти у задоволенні позову. До такого висновку прийшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цивільній справі № 280/119/16-ц.

Зроблені судом висновки (не доведення факту, на який позивач послався як на підставу позову, а також неналежність відповідача як одноосібного відповідача за позовом) на переконання суду вже є достатніми підставами для відмови у задоволенні позовної вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, право звернення до суду за захистом має особа, у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач ОСОБА_2 наголосила, що жодними діями не порушила право власності позивача на належну йому квартиру. Дана обставина не спростована позивачем у відповіді на відзив та підтверджується дослідженими судом даними.

Натомість позивач у відповіді на відзив заявив, що разом із своєю сім`єю проживає у кімнатах добудови, право власності на яку зареєстровано за відповідачем та реєстрацію якого він оспорює. Саме порушення права на проживання у вказаних жилих приміщеннях і є на твердження позивача підставою для звернення до суду за захистом шляхом скасування рішення про реєстрацію.

Проте, на доведення вказаних обставин позивачем не додано жодного доказу, визначеного ч. 2 ст. 76 ЦПК України, тому суд не може вважати їх встановленими і покласти в основу судового рішення. Позивачу, зокрема, належало навести правові підстави, на яких він та його сім`я нібито користуються жилими приміщеннями в квартирі, що йому не належить ні на праві власності, чого він не зробив.

Таким чином, позивач не обґрунтував своє право звернення до суду за захистом із позовом про скасування державної реєстрації речового права.

З наведених підстав, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позов не підлягає задоволенню, на позивача покладаються понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 223, 258, 259, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування реєстрації змін до запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблену на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Іршавської міської ради Калинич Івана Васильовича № 3313591 від 23.12.2016 року, індексний номер витягу 76832965, номер запису про право власності 9256204, реєстраційний номер майна 19, третя особа без самостійних вимог: Іршавська міська рада в особі Відділу реєстрації речових прав.

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк

Текст повного рішення

складено 08.01.2020 року