ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9119/19 Справа № 183/2582/16 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій з урахуванням останніх уточнень просив визнати неправомірними дії державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Хрол В.М. та незаконною постанову від 22 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №53853746. Також просив постановити окрему ухвалу, в зв`язку з порушенням законодавства та виявлені чисельні недоліки в діяльності державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Хрол В.М. та направити ухвалу до органів досудового розслідування.

Скарга обґрунтована тим, що з 28 квітня 2017 року в Новомосковському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження №53853746 з примусового виконання судового рішення (виконавчий лист №183/2582/16 від 13 лютого 2017 року) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 851,59 грн. відшкодування матеріальної шкоди; 400 грн. витрат, понесених на проведення автотоварознавчого дослідження; 3 295, 24 грн. судових витрат, всього 6 546,83 грн.

25 жовтня 2018 року через поштове відділення м. Першотравенська заявник отримав постанову від 22 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №53853746, винесену державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Хрол В.М.

Однак, згідно виписки з банківської картки НОМЕР_1 ), на яку перераховувалися стягнуті у примусовому порядку кошти з боржника ОСОБА_2 , загальна сума стягнута державною службою та перерахована на зазначений картковий рахунок за період з 07 серпня 2017 року по 16 жовтня 2018 року становить 6 514,08 грн., в той час як за виконавчим листом № 183/2586/16 від 13 лютого 2017 року ОСОБА_1 повинен отримати від боржника ОСОБА_2 - 6 546,83 грн., за його підрахунками, сума боргу, що підлягає стягненню становить 32, 75 грн.

У зв`язку з чим, заявник вважає, що рішення державного виконавця Хрол В.М. про закінчення виконавчого провадження №53853746, є передчасним та неправомірним, а постанова про закінчення виконавчого провадження незаконною. Зазначені обставини стали підставою для звернення стягувача зі скаргою до суду.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність державного виконавця залишено без задоволення.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що дане судове рішення є незаконним, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хрол В.М. від 28 квітня 2017 року відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 183/2582/16, виданого 29 березня 2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2851,59 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 400 грн. витрат, понесених на проведення автотоварознавчого дослідження, 3295,24 судових витрат, всього 6546, 83 грн. /а.с.7/.

04 жовтня 2018 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Хрол В.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що рішення суду виконане, заборгованість на користь стягувача утримано у повному обсязі, виконавче провадження закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення /а.с.8/.

Відмовляючи в задоволені скарги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наданих державним виконавцем платіжних доручень ОСОБА_1 було сплачену суму боргу у повному обсязі у розмірі 6 546, 41 грн., тому доводи скарги щодо передвчасного закінчення виконавчого провадження є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Проте з даним висновком колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження судом встановлено, що відповідно до звіту Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про здійснені відрахування та виплати, з пенсії боржника ОСОБА_2 за виконавчим провадження №53853746 від 11 липня 2017 року, за період з 01 серпня 2017 по 31 серпня 2018 року утримано суму у розмірі 5 684,16 грн. Також у звіті містяться відомості про залишок боргу у розмірі 697,13 грн., та суму поштового збору у розмірі 165,12 грн.

Крім того, згідно платіжного доручення №1528 від 20 серпня 2018 року Новомосковським МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на кар. № * НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 перераховано борг за виконавчим листом 183/2582/16 в сумі 697, 13 грн.

Далі, згідно платіжного доручення №1944 від 12 жовтня 2018 року Новомосковським МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на кар. № * НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 перераховано борг за виконавчим листом 183/2582/16 в сумі 165, 12 грн.

Таким чином, в ході примусового виконання рішення суду в рамках ВП № 53853746 на користь ОСОБА_1 з боржника ОСОБА_2 стягнуто та сплачено суму боргу у розмірі 6 546,41 грн. (5684,16 грн. - згідно звіту + 697,13 грн. + 165,12 грн. згідно платіжних доручень).

Також відповідно до розпорядження №53853746 від 22 жовтня 2018 року грошові кошти у сумі 130, 94 грн., що складали суму авансового внеску, сплаченого ОСОБА_1 , перераховано на рахунок стягувага.

Відповідно до наданої виписки з картки ОСОБА_1 , на яку виконавчою службою перераховувалась сума заборгованості за виконавчим листом, та таблиці стягнутих коштів з боржника за період з 07 серпня 2017 року по 29 жовтня 2018 року по ВП №53853746, вищезазначені грошові суми було перераховано виконавчою службою на картку стягувача, проте з визначенням погашення боргу за виконавчим провадженням державним виконавцем не було враховано суму сплаченої комісії за перерахування коштів на картковий рахунок, яка складає 33, 41 грн. На вказану суму ОСОБА_1 посилається в своїх письмових поясненнях по справі.

Відповідно до ст.42 Закону України Про виконавче провадження витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

В силу зазначених норм закону можна дійти висновку, що стягнута банком комісія за переведення грошових коштів на картковий рахунок стягувача відноситься до витрат виконавчого провадження, оскільки ці витрати пов`язані з виконанням рішення суду.

За нормами Закону України Про виконавче провадження даний вид витрат не повинен нести стягувач, оскільки рішенням суду визначена сума боргу, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , що в силу ст.1291 Конституції України є обов`язковим для виконання саме у визначеному судом розмірі.

Дані обставини залишені поза увагою судом першої інстанції, що призвело до передвчасного висновку про відмову в задоволені заявленої скарги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі були з`ясовані обставини, що мають значення по справі, а саме не враховано доводів зазначених заявником у скарзі та даних ним виписок з карткового рахунку, що призвело до порушення норм процесуального права щодо дослідження наданих заявником доказів, що в силу процесуального закону є підставою для скасування ухвали суду з поверненням даної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко М.О. Макаров