Провадження № 2/369/5110/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20.12.2019 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Середенко Б.С.,

за участі

представника відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про відшкодування витрат, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що через відповідача ОСОБА_6 , який пропонував в мережі інтернет ріелторські послуги, він обрав собі для оренди для особистого проживання та проживання його сім`ї житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_5 .

Як вказував позивач, однією з умов довготривалої оренди цього житла була начебто вимога власника на здійснення ним його поліпшення і після початку проживання в орендованому будинку з серпня 2012 року за згоди орендодавця він розпочав роботи у цьому напрямку.

Так, ним начебто у підсумку за результатами проведення ремонтних робіт було вмонтовано додаткові вікна будинку, проведено внутрішні оздоблювальні роботи з матеріалів вищого ґатунку іноземного виробництва, проведені електро-монтажні роботи, прокладено додатково водопостачання, водовідведення, вентиляції, влаштовано паркінг для автомобілів та гостьову частину на місці прибудованого гаража, проведені ландшафтно-дизайнерські роботи по влаштування подвір`я, встановлено нову в`їздну групу воріт з електроприводом, встановлено дитячий майданчик.

Позивач вважав, що ним за період 01.01.2013 по 31.12.2014 було здійснено невід`ємні поліпшення житлового будинку АДРЕСА_1 площею 376,4 кв.м. на загальну суму 3 024 689,00 гривень, що на момент поліпшення в еквіваленті становило 353 500 доларів США відповідно до курсу НБУ.

Позивач вказав, що у середині 2016 року у нього змінились життєві обставини, і він з незалежних від нього причин змушений був переїхати в інше житло із сім`єю, а відповідач ОСОБА_5 через деякий час відремонтоване ним житло надала в оренду третім особам.

Позивач зазначав, що він звернувся до відповідача ОСОБА_5 із вимогою повернення внесених ним коштів на поліпшення житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 376,4 кв.м, проте вона відмовила йому у відшкодуванні цих коштів, що стало порушенням умов користування орендованим житлом, належне виконання яких також начебто гарантувалось відповідачем ОСОБА_6 .

Таким чином, на думку позивача, відповідачі мають нести солідарну відповідальність.

З огляду на викладене позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно 3 024 689,00 грн., що в еквіваленті 353 500 доларів США відповідно до курсу Національного Банку України, відшкодування витрат здійснених на поліпшення орендованого майна, які не можуть бути відокремлені від майна: житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 376,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), а також судові витрати.

02.12.2019 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні.

16.12.2019 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_5 у судове засідання з`явились, позов не визнали, просили у його задоволенні відмовити у повному обсязі, подали відзив, в якому визнали факт проживання позивача у будинку та його оренди, проте наголошували на тому, що позивач не надав доказів в обґрунтування його вимог в частині відшкодування витрат, також просили застосувати до його вимог позовну давність.

Представник відповідача ОСОБА_7 В. у судове засідання також з`явилась, позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі, подала відзив, в якому вказувала, що доказів того, що відповідач ОСОБА_6 своїми діями чи бездіяльністю наніс збитки позивачу надано не було.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за позовом слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що з 2012 року до середини 2016 року позивач на праві оренди проживав у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що визнавалось та не оспорювалось представниками відповідачів.

З відмітки в паспорті позивача вбачається, що з 31.10.2013 він зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 .

31.10.2013 позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було підписано у простій письмовій формі договір оренди житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188336532 від 11.11.2019 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 376,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) належить саме відповідачу ОСОБА_5 (номер запису про право власності: 26263183).

Судом також встановлено з наявних в матеріалах справи довідок ФОП ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ФОП ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 , їх Декларацій за 2013 рік та Декларацій за 2014 рік, що на замовлення позивача ОСОБА_4 у період із 01.01.2013 по 31.12.2014 було проведено будівельні, монтажні та ремонтні роботи в будинку АДРЕСА_1 на загальну суму 3 024 689,00 (три мільйони двадцять чотири тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) гривень, що на момент виконання робіт в еквіваленті становило 353 500 (триста п`ятдесят три тисячі п`ятсот доларів США 00 центів) доларів США відповідно до курсу Національного Банку України.

Вказані обставини у ході розгляду справі не були спростовані. До поданої представником відповідача нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_10 від 13.12.2019 суд ставиться критично, так як він не був допитаний у судовому засіданні у якості свідка під присягою, і суду не відомо, за яких умов ним було написано дану заяву, оскільки зі змісту цієї ж заяви нотаріус посвідчив лише справжність його підпису, а не реальність його волевиявлення.

Поруч із цим, суд враховує, що відповідно до рекомендацій, викладених у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зі статті 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Частинами 1, 3 ст. 778 ЦК України передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Позивачем в ході розгляду справи не було доведено обставин, передбачених ст. 778 ЦК України, що б давало йому право вимоги до відповідача ОСОБА_5 , як до орендодавця, про відшкодування вартості витрат на поліпшення належного їй будинку.

Також не було доведено, що у відповідача ОСОБА_6 відповідно до ст. 11 ЦК України виник обов`язок по відшкодуванню витрат позивача на поліпшення орендованого останнім житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належного відповідачу ОСОБА_5 .

З огляду на викладене вище суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

З огляду на вищенаведене, ст.ст. 11, 778 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76, 77, 80, 81, 141, 247, 263, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про відшкодування витрат відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 грудня 2019 року.

Суддя