Справа № 755/5861/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Головатюк І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

02 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №42.07-07/232 від 17 травня 2007 року станом на 01.01.2015 року у розмірі 5 196 188 грн. 57 коп. та судовий збір в сумі

3 654 грн. 00 коп., а всього суму 5 199 842 (п`ять мільйонів сто дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок дві) грн. 57 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 07 серпня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 (представником відповідача - адвокатом Писаренком А.М.) до Дніпровського районного суду м. Києва надіслано заяву про перегляд зазначеного заочного рішення, яка надійшла до суду 08 серпня 2019 року. Заява обґрунтована тим, що відповідач не була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, не з`явилась в яке через те, що не отримувала повістки про виклик до суду і не знала про існування судового спору, а рішення суду підлягає скасуванню, оскільки у представників позивача були відсутні процесуальні повноваження на ведення справи в суді, відсутні належно оформлені розрахунки заборгованості за кредитним договором, позивачем пропущено строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам та пені є необґрунтованими.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Писаренко А.М. заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив суд її задовольнити з підстав, викладених у заяві та надав усні пояснення аналогічні викладеним у заяві про перегляд заочного рішення. Додатково зазначив, що інше рішення, ухвалене за позовом банку до заявника скасоване Верховним судом.

Представник позивача АТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не надав.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. (ч.1 ст.287 ЦПК України)

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, оцінивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, лише сукупність зазначених обставин є підставою для скасування заочного рішення в порядку ст. 288 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo BeheerB. V. v. theNetherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява №14448/88, § 33).

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не була повідомлена про розгляд справи в суді, оскільки відомості про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.35) в матеріалах справи відсутні (у тому числі й про направлення представником позивача копії ухвали та позовної заяви з додатками, отриманих в суді представником для направлення відповідачеві (а.с.41)), направлена судом на адресу відповідача повістка про виклик до суду повернулась з поштового відділення без вручення - за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.58), також в матеріалах справи відсутні відомості про отримання відповідачем копії заяви про уточнення позовних вимог (а.с.48). Направлена відповідачеві копія заочного рішення суду також була повернута до суду з поштового відділення за закінченням терміну зберігання (а.с.64).

Водночас, з`ясування поважності причин неявки відповідача в судове засідання та (або) не повідомлення ним про причини неявки, а також не подання відзиву на позовну заяву (заперечень на позов) з поважних причин не може бути безумовною підставою для скасування заочного рішення.

Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Викладені в заяві про перегляд заочного рішення твердження про те, що у представників позивача були відсутні процесуальні повноваження на ведення справи в суді, спростовуються наявними в матеріалах справи довіреностями (а.с. 33, 40, 42, 47).

Що стосується доводів заяви про пропуск позивачем строку позовної давності для вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, слід зазначити, що згідно правового висновку, викладеного Великою палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі №200/11343/14-ц, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив у ній заочне рішення, відповідач була вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач могла заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Щодо викладених у заяві доводів про відсутність в даній справі належно оформлених розрахунків заборгованості за кредитним договором та необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам та пені, то вказані міркування не можуть слугувати підставами, які мають істотне значенн я для правильного вирішення справи, оскільки докази, на які посилається представник заявника в заяві про перегляд заочного рішення були предметом дослідження під час розгляду справи судом, що відображено безпосередньо в рішенні суду, а заявник (представник заявника) обмежилась лише викладенням власних міркувань щодо переоцінки наявних у справі доказів, які досліджено судом та покладено в основу судового рішення.

Отже відповідач не подала нових доказів, на підставі яких суд встановив би наявність або відсутність обставин (фатів), та які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та які б були підставою для скасування заочного рішення, а послалась на ті докази, які фактично були предметом дослідження під час розгляду справи.

В той же час, викладені в заяві доводи та обставини у своїй сукупності не можуть слугувати належними доказами, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки викладені факти являються по суті запереченнями відповідача у справі.

У відповідності до ч. 3 ст.287 ЦПК України,у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Оскільки заявником не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, що є обов`язковою умовою для скасування заочного рішення в порядку ст. 288 ЦПК України, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 258-260, 287, 288, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29 серпня 2019 року.

С у д д я