Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 465/4478/14-ц

провадження №61-34870св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Сердюка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, Служба у справах дітей Франківського району

м. Львова, Львівський міський центр соціальних служб для сім?ї та молоді, про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року у складі судді Гулієвої М. І. та ухвалу апеляційного суду Львівської області

від 13 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

учасники справи:

позивач - Центр соціально-психологічної допомоги у Львівській області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи Служба у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, Служба у справах дітей Франківського району м. Львова, Львівський міський центр соціальних служб для сім?ї та молоді,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2014 року Центр соціально-психологічної допомоги у Львівській області (далі - Центр) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Львівської облдержадміністрації, Служба у справах дітей Франківського району м. Львова, Львівський міський центр соціальних служб для сім?ї та молоді, у якому просив виселити ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із Центру, що знаходиться по

АДРЕСА_1. 2 . Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до центру була зарахована як жертва психологічного насильства з боку її чоловіка.

3. 03 листопада 2011 року між Центром та ОСОБА_1 було укладено договір про тимчасове перебування у Центрі. На підставі клопотань міського голови та особистих заяв відповідачки, протягом 2011-2014 років відповідач неодноразово зараховувалась у Центр, де їй разом з сином надавалось тимчасове проживання.

4. Позивач указував, що під час перебування у центрі відповідач систематично порушувала правила внутрішнього розпорядку, що підтверджується відповідними актами. ОСОБА_1 в порушення умов договору, не докладала зусиль до вирішення своїх соціальних проблем. Проблема насильства була усунена, так як відповідачка з чоловіком не проживала з вересня 2011 року та 09 липня 2012 року розірвала шлюб із ним.

5. Згідно акту соціального інспектування від 02 липня 2014 року житло за місцем реєстрації ОСОБА_1 є придатним для проживання, але потребує ремонту. Кошти, які виділялись ОСОБА_1 для ремонту квартири, використані нею не за призначенням.

6. Посилаючись на те, що максимальний строк перебування особи у центрі становить 90 діб, термін перебування ОСОБА_1 у Центрі закінчився, відповідач відмовляється добровільно звільнити займане нею приміщення, позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

7. Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року позов Центру соціально - психологічної допомоги у Львівській області задоволено.

Виселено ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , із центру соціально-психологічної допомоги у Львівській області за адресою: АДРЕСА_1.

8. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 порушувала вимоги пунктів 3.8, 3.9, 3.10., 3.11 договору про тимчасове перебування, проживає у Центрі без належних підстав, оскільки, строк тимчасового проживання, згідно наказу від 19 лютого 2014 року «Про зарахування

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Центрі» закінчився, 09 вересня 2015 року видано наказ про її відрахування з центру, який є чинним на момент винесення рішення суду.

9. Суд першої інстанції також указав, що відпали складні життєві обставини, які були підставою для надання тимчасового притулку, а саме-психологічне насильство в сім`ї, оскільки, шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_6 розірвано ще у 2012 році.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

10. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2015 року залишено без змін.

11. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримані норми процесуального закону.

12. Апеляційний суд також указав, що ОСОБА_1 була повідомлена про необхідність звільнення приміщення до 01 листопада 2015 року, однак добровільно звільнити кімнату остання відмовилась, тобто самоправно займає житлове приміщення, чим порушує права позивача. Будь-яких доказів на підтвердження факту правомірності проживання і користування спірним жилим приміщенням, відповідачем не представлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору неповно встановили фактичні обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, неправильно визначили характер правовідносин, що виникли між сторонами, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

15. Заявник зазначила, що суд встановив факти порушення умов договору, зафіксовані у актах, проте достовірність таких актів не перевірялась. Судом не було взято до уваги та не досліджено клопотання відповідача про потребу об`єктивного та неупередженого інспектування житла за місцем реєстрації відповідача, оскільки таке інспектування було проведено позивачем, який зацікавлений у його результатах.

Доводи інших учасників справи

16. Інші учасники справи письмових заперечень щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

18. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20. У червні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

21. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

22. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

23. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

24. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25. За клопотанням Львівського міського голови від 24 жовтня 2011 року наказом директора Центру від 03 листопада 2011 року ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зарахована у Центр як жертва психологічного насильства та надано право на тимчасове проживання та харчування у центрі.

26. 03 листопада 2011 року між Центром та ОСОБА_1 було укладено договір про тимчасове перебування у Центрі, згідно якого ОСОБА_1 надано у тимчасове безоплатне користування для проживання терміном до 90 днів місце у кімнаті №6 блоку №V.

27. У відповідності до пункту 3.3 наведеного договору, ОСОБА_1 зобов`язалась дотримуватись Правил внутрішнього розпорядку, а згідно пункту 3.5 докладати активних зусиль до якнайшвидшого вирішення власних соціальних проблем.

28. У пункті 3.6 вказаного договору ОСОБА_1 зобов`язувалась вирішити повністю або частково власні соціальні проблеми протягом терміну перебування у Центрі, а саме протягом 90 днів.

29. Пунктами 3.10-3.11 відповідачка зобов`язувалась дбайливо ставитись до майна Центру, приміщень та речей, наданих до особистого вжитку, утримувати кімнату, в якій проживає та інші приміщення, якими користується, у чистоті та порядку.

30. Згідно пункту 3.15 договору ОСОБА_1 зобов`язалась звільнити кімнату та залишити її у належному санітарному вигляду після закінчення терміну дії Договору.

31. Відповідно до пункту 7.1 договору про тимчасове перебування у Центрі термін дії договору з 03 листопада 2011 року по 03 лютого 2012 року.

32. У подальшому, протягом 2011-2014 років відповідач неодноразово зараховувалась у Центр, де їй разом з сином надавалось тимчасове проживання.

33. Під час проживання у Центрі ОСОБА_1 неодноразово порушувались правила внутрішнього розпорядку та умови договору про тимчасове перебування, що підтверджується відповідними актами від 16 лютого

2012 року, від 23 вересня 2013 року, від 11 грудня 2013 року, від 19 листопада 2015 року та від 25 листопада 2015 року.

34. Наказом директора Центру від 09 вересня 2015 року ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , 2009 року народження, відраховано з Центру у зв`язку з порушенням пунктів 3.8, 3.9, 3.10, 3.11 договору про тимчасове перебування та відсутністю дозвільних документів на тимчасове перебування в центрі.

35. 08 серпня 2013 року було здійснено соціальне інспектування сім`ї ОСОБА_1 , у результаті якого встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 осіб, у тому числі ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , 2009 року народження, квартира двокімнатна, загальною площею 44 кв. м, квартира власна, належить до житлово-будівельного кооперативу, наявні всі комунікації, заборгованість за житлово-комунальні послуги складає приблизно 22 000 грн, помешкання придатне для проживання.

36. Згідно акту обстеження умов проживання від 02 квітня 2014 року

квартири АДРЕСА_3 на підставі звернення

ОСОБА_1 , встановлено, що умови для проживання дитини незадовільні, оскільки квартира потребує ремонту та генерального прибирання. Суттєвих перешкод для приведення житлового приміщення до належного стану не виявлено.

37. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов

у квартирі АДРЕСА_3 від 17 листопада 2015 року одна кімната придатна для проживання, але потребує генерального прибирання, решта квартири потребує ремонту та прибирання.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

38. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

39. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

40. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

41. Предметом спору у справі, яка переглядається, є виселення відповідача та її малолітнього сина ОСОБА_2 , 2009 року народження, з Центру соціально-психологічної допомоги.

42. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

43. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

44. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

45. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

46. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

47. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

48. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

49. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

50. За змістом статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

51. Відповідно до статті 18 Закон України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

52. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

53. З матеріалів справи та встановлених обставин справи слідує, що

ОСОБА_1 має самостійне жиле приміщення, а саме квартиру

АДРЕСА_3 , яка потребує ремонту та генерального прибирання. Квартира після залиття. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року з винного у залитті вказаної квартири особи на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 стягнуто матеріальну та моральну шкода, завдану залиттям на загальну суму суду 68 740 грн на відновлювальний ремонт Дане звернуто до примусового виконання.

54. ОСОБА_1 неодноразово зверталась з проханням щодо проведення безкоштовного ремонту квартири, в якій вона з малолітнім сином зареєстровані, проте в проведені такого їй було відмовлено.

55. Львівський обласний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді у листах від 15 листопада 2013 року та від 17 червня 2014 року вказував, що у 2012 році ОСОБА_1 було надано одноразову матеріальну допомогу в

сумі 300 грн та 12 000 грн, які могли бути використані для проведення ремонту у квартирі, однак з часу перебування її в центрі не докладено жодних зусиль у проведенні ремонту квартири. Підстави для проживання ОСОБА_1 в центрі відповідно до Типового положення відсутні, причина через яку вона потрапила в заклад-насильство з боку чоловіка - усунена, житлом забезпечена, а проведення поточного ремонту не є підставою для перебування у соціальному закладі.

56. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 та її малолітній син забезпечені самостійним житлом, проте суд апеляційної інстанції не дав оцінки тій обставині, що умови для проживання дитини в даній квартирі незадовільні.

57. Тобто, зважаючи на конкретні обставини, апеляційний суд у повній мірі не перевірив чи належним чином ураховуються та, чи найкращим чином забезпечуються інтереси дитини, чи не становитиме для відповідачів, у тому числі неповнолітньої дитини, надмірний тягар їх виселення з соціального житла.

58. Встановлення наведених фактів має суттєве значення для правильного вирішення спору.

РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

59. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

60. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

61. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, ухвала суду апеляційної інстанції не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик