КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 357/4722/19

провадження № 22-ц/824/10591/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Писаної Т.О.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Територіальний сервісний центр 3242 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Київській області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2019 року у складі судді Ярмоли О.Я.

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальний сервісний центр 3242 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Київській області про встановлення факту керування транспортним засобом, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту керування транспортним засобом, в якій просив суд встановити юридичний факт його безперервного керування автомобілем марки PEUGEOT 605, 1995 року випуску, номер шасі № НОМЕР_1, реєстраційний номер - НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , з 27 квітня 2013 року по теперішній час.

В обґрунтування вимог зазначав, що в установленому законодавством порядку звернувся до Територіального сервісного центру 3242 з метою складання практичного іспиту з навичок керування составом транспортних засобів та отримання права керування транспортними засобами категорії «СЕ» та «D», проте був недопущений до складання практичного іспиту через відсутність підтвердження безперервного стажу керування транспортними засобами відповідної категорії, а факт керування заявником автомобілем марки PEUGEOT 605 з 27 квітня 2013 року по теперішній час, не було взято до уваги.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту керування транспортним засобом залишено без розгляду.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду, 25 червня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає ухвалу незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, залишаючи без розгляду заяву про встановлення факту керування транспортним засобом, уважав, що заявник звернувся до суду з метою отримання права на керування транспортними засобами категорії «СЕ» та «D». Проте, метою звернення до суду із заявою про встановлення факту керування транспортним засобом було створення умов для здійснення заявником свого особистого немайнового права, яке полягало у можливості бути допущеним до складення практичного іспиту з навичок керування составом транспортних засобів, оскільки право на керування транспортними засобами категорії «СЕ» та «D» може виникнути виключно за умови успішного складення практичного іспиту.

Звертає увагу на те, що питання встановлення факту керування транспортним засобом неодноразово розглядалося національними судами та посилається на висновки судів при вирішенні аналогічних справ.

Заінтересована особа не скористалася своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень на вимоги та зміст апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

ПредставникТериторіального сервісного центру 3242 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Київській області Ільєнко І.Л. заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями статті 294 ЦПК України та виходив того, що існує спір про право заявника на отримання ним права на керування транспортним засобом категорії «СЕ» та «D» відповідно до Порядку видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340, а тому даний спір вирішується в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту керування транспортним засобом у порядку окремого провадження з метою складення практичного іспиту з навичок керування составом транспортних засобів та отримання права керування транспортним засобом категорії «СЕ» та «D», проте був не допущений до складення практичного іспиту через відсутність безперервного стажу керування транспортним засобом відповідної категорії, а факт керування заявником автомобілем марки PEUGEOT 605 з 27 квітня 2013 року по теперішній час Територіальним сервісним центром 3242 не було взято до уваги.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 вказаної статті визначено категорії справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокремасправи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України, передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з частиною 6 статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З письмових пояснень начальника Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Київській області ОСОБА_3 . убачається, що порядок отримання посвідчень водія регламентується Законом України «Про дорожній рух», «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою КМУ від 08.05.1993 та «Інструкцією про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія», затвердженою наказом МВС від 07.12.2009.

Відповідно до ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається КМУ. Відповідно до п.9 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993, право на керування транспортними засобами категорії В надається особам, які мають посвідчення водія категорії В, С1, С, D1, або кількох з них, та навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу.

Керування транспортним засобом підтверджується для осіб, що працюють водіями -

витягом з трудової книжки або довідкою з місця роботи із зазначенням дати наказу про призначення особи на посаду, дати, з якої така особа працює водієм, марки закріпленого транспортного засобу і його номерного знаку. Для осіб, які керують власним транспортним засобом, - реєстраційними документами на такий транспортний засіб. Для осіб, які керують транспортними засобами, що не є їх власністю, - реєстраційними документами на такий транспортний засіб та документами, що надають право на користування ним, засвідченими в установленому порядку.

Відповідно до п.2.5 «Інструкції про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія», затвердженої наказом МВС від 07.12.2009, право на керування транспортними засобами категорії D надається особам, які мають посвідчення водія категорій В, С1, С, D1 або кількох з них, мають безперервний трирічний стаж керування транспортним засобом відповідної категорії, пройшли перепідготовку за встановленими програмами та склали теоретичний і практичний іспит на право керування транспортними засобами категорії D. Згідно п.2.4 Інструкції, безперервним стажем керування транспортними засобами вважається керування транспортними засобами з максимально допустимою перервою не більше одного місяця.

Отже, Положенням чітко визначено в який спосіб та на підставі яких документів підтверджується керування транспортним засобом.

З матеріалів заяви про встановлення факту керування транспортним засобом убачається, що метою звернення до суду ОСОБА_1 з указаною заявою було підтвердження наявності стажу керування транспортним засобом для допуску до складення практичного іспиту з навичок керування составом транспортних засобів та отримання права керування транспортним засобом категорії «СЕ» та «D» з підстав недопущення заявника до складення практичного іспиту через відсутність підтвердження безперервного стажу керування транспортними засобами відповідної категорії.

Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що посвідчують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Разом з тим, заявником не обґрунтовано неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують факт керування ним транспортним засобом відповідної категорії у встановленому законом порядку. Жодних доводів про те, що будь - яка із заінтересованих осіб порушує, не визнає чи оспорює права заявника, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, у вказаній заяві , як і в апеляційній скарзі, немає.

Колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення заяви без розгляду, оскільки вимога про встановлення факту керування транспортним засобом не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника, а саме, підтвердження наявності стажу керування транспортним засобом для допуску до складення практичного іспиту задля отримання права керування транспортним засобом категорії «СЕ» та «D», з`ясування підстав недопущення заявника до складення практичного іспиту без вирішення цих питань у порядку позовного провадження з огляду на те, що існує спір про право цивільне.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись статтями 367, 368, 375, 379, 381-384ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2019 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2019 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Т.О. Писана