"11" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Астахової О.О.
при секретарі Індик М.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Глобал гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 5 226,75 грн. страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, а також судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20.05.2017 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ISUZU», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , щона праві власності належить ПП «Обухівміськвторресурси», та «JAGUAR X-TYPE», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Обухівського районного суду Київської області від 30.05.2017 року у справі № 372/1424/17 винною особою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ««JAGUAR X-TYPE», державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на дату ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант».
Оскільки цивільно правова відповідальність транспортного засобу «JAGUAR X-TYPE», державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» відповідно до полісу № АЕ 7059909, позивач звернувся із заявою до третьої особи про виплату страхового відшкодування.
ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» частково здійснила виплату страхового відшкодування у сумі 10 380,04 грн.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Глобал гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу та третій особі роз`яснено їх право подати відзив на позов, / пояснення, а також посилання на докази, яким вони обґрунтовуються, у визначені в ухвалі суду строки (а.с. 25).
У встановлений судом строк відповідач відзив не подала, третя особа пояснень не подала.
Факт отримання даної ухвали суду підтверджується належними доказами у розумінні вимог ЦПК, проте вимоги ухвали суду про витребування у ПрАТ «СК «Глобал гарант» доказів - не виконана, причини не повідомлено.
З огляду на означене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою Обухівського районного суду Київської області від 30 травня 2017 року у справі № 372/1424/17 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на користь держави. Зі змісту постанови суду убачається, що ОСОБА_1 , 20 травня 2017 року о 18 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом «JAGUAR X-TYPE», державний номерний знак НОМЕР_2 , не була уважною при зміні напрямку руху, не переконалася, що це буде безпечно, не рухалась якомога ближче до правої сторони проїзної частини, перед поворотом праворуч не зайняла відповідне крайнє положення, для повороту праворуч, рухаючись в лівій крайній смузі при повороті здійснила зіткнення з автомобілем, який рухався в середній смузі «ISUZU», державний номерний знак НОМЕР_3 , що призвело до механічних пошкоджень вказаних автомобілів, чим завдано матеріальних збитків учасникам ДТП. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушила п.п. 2.3. б, 10.1. Правил дорожнього руху України, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «JAGUAR X-TYPE», державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» відповідно до полісу № АЕ 7059909 (а.с. 19)
За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ISUZU», державний номерний знак НОМЕР_1 від 25.05.2017 року, власником даного автомобіля є ПП «Обухівміськвторресурси».
Отже, 20 травня 2017 року стався страховий випадок.
23 травня 2017 року ПП «Обухівміськвторресурси» до ПАТ «СК «Українська страхова група» подано заяву про настання страхового випадку в результаті означеної дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.05.2017 року (а.с. 9). За результатами розгляду якої, ПАТ «СК «Українська страхова група» складено 25.05.2017 року акт огляду пошкодженого транспортного засобу «ISUZU», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому зафіксовано механічні пошкодження, які транспортний засіб, отримав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.05.2017 року.
01.06.2018 року позивачем, на адресу ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» направлено заяву на виплату страхового відшкодування у розмірі 15 606,79 грн. в порядку регресу.
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з наступного.
Предметом спірних правовідносин у даній праві є відшкодування страховику потерпілої особи, винною у ДТП особою шкоди в порядку регресу завданої в результаті ДТП.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Нормою статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів
Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Враховуючи викладені обставини та зазначені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на стягнення коштів у розмірі сплаченого ним страхового відшкодування.
Проте, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов пред`явлено не до належного відповідача з огляду на наступне.
Предметом спірних правовідносин у цій праві є відшкодування заподіювачем шкоди в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.
Чинне законодавство України розрізняє добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).
Згідно пункту 6 частини 4 статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Видами добровільного страхування можуть бути: страхування наземного транспорту (крім залізничного).
Разом з тим, як зазначено в частині 1 статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Статтею 7 Закону України «Про страхування» визначені види обов`язкового страхування, до яких, зокрема, відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9).
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Як було встановлено судом, на момент настання 20 травня 2017 року дорожнього-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «JAGUAR X-TYPE», державний номерний знак НОМЕР_2 , за полісом № АЕ/7059909, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант».
Таким чином, обов`язок страховика, у даному випадку третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант», відшкодувати заподіяну страхувальником, шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті дорожньо-транспортної пригоди такої шкоди. При цьому, зобов`язаною особою, внаслідок заподіяних у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант».
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
В розрізі даного спору, у страховика ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, оскільки судом не встановлено випадку, передбаченого у статті 37, а розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
За ст. 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Таким чином, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За змістом статей 9, 22-28, 35 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.
З огляду на означене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Глобал гарант» на підставі полісу № АЕ/7059909, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, випадків визначених у статті 37 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за яким у страховика не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування судом не встановлено, то суд вважає, що позов пред`явлено не до належного відповідача.
А відтак, розглядаючи справу виходячи з диспозитивності цивільного судочинства на підставі ст. 13 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд не убачає правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому у позові слід відмовити.
В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 206, 258-259, 265, 268, 284, 289, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 993, 999, 1166, 1187, 1191 1194 ЦК України, ст. ст. 3,5, 6,22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Глобал гарант», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О. Астахова