Постанова

Іменем України

29 серпня 2019 року

м. Київ

справа 285/3776/14-ц

провадження № 61-31243св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - Головний державний виконавець Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Титорчук Любов Миколаївна,

заінтересована особа - Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області у складі судді Заполовської Т. Г. від 26 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Талько О. Б., Коломієць О. С., від 04 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Титорчук Любов Миколаївни (далі - державного виконавця Титорчук Л. М.) щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що 22 листопада 2016 року державним виконавцем Титорчук Л. М. винесено постанову про накладення на неї штрафу за невиконання рішення апеляційного суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року № 285/3776/14-ц. Вказаним рішенням її зобов`язано знести паркан з металопрофілю довжиною 1,78 м та висотою 2,75 м, встановлений на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Вважала, що рішення суду вона виконала в повному обсязі, а вимога про знесення металевого каркасу, який фактично побудований після винесення зазначеного рішення суду, є перевищенням повноважень державного виконавця, що порушувало її права. Стверджувала, що дії державного виконавця виходили за межі рішення суду, не відповідали чинному законодавству, яке регулює питання виконання державним виконавцем судових рішень. Просила суд визнати незаконними дії державного виконавця Титорчук Л. М. щодо накладення штрафу за невиконання судового рішення; визнати незаконною та скасувати постанову, винесену 22 листопада 2016 року державним виконавцем Титорчук Л. М. про накладено на неї штрафу в розмірі 1 700 грн за невиконання виконавчого листа № 285/3776/14-ц, виданого 23 жовтня 2015 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області про зобов`язання знести паркан з металопрофілю довжиною 1,78 м та висотою 2,75 м, встановлений на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

У постанові державного виконавця від 22 листопада 2016 року, винесеній у виконавчому провадженні № 49157372 з примусового виконання виконавчого листа № 285/3776/14-ц, виданого 23 жовтня 2015 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області змінено розмір штрафу з 1 700 грн на 170 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1 у частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо накладення штрафу та скасування постанови про накладення штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що заявник, внаслідок своєї усвідомленої поведінки, допустила невиконання вимог державного виконавця щодо знесення металевого каркасу частини паркану з металопрофілю.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження ВП № 49157372 розпочато 28 жовтня 2015 року, тобто до початку дії Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ). Дійшов висновку, що застосуванню підлягає положення статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (далі Закон - №606-ХІV) у редакції від 06 червня 2015 року, а стягненню штраф у розмірі 170 грн.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 04 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Апеляційну скаргу Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - Новоград-Волинського ВДВС ГТУЮ в Житомирській області) задоволено.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 червня 2017 року скасовано та постановлено нову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

Ухвала апеляційного суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 без поважних причин у строк, встановлений державним виконавцем, не виконала рішення суду, що зобов`язувало її виконати певні дії, тому повинна нести відповідальність, про що неодноразово попереджав її державний виконавець.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині зміни розміру штрафу з 1 700 грн на 170 грн, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за загальними принципами права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, тому державний виконавець, притягуючи боржника до відповідальності, обґрунтовано застосував санкцію, передбачену статтею 75 Закону № 1404-VІІ, тобто норму, яка діяла на час накладення стягнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

30 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви та ухвалу суду апеляційної інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її вимоги.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано справу із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що ухвала суду апеляційної інстанції є несправедливою, оскільки державний виконавець ОСОБА_2 . вийшла за межі судового рішення, яке підлягало виконанню та незаконно зобов`язувала її знести металевий каркас навісу, що облаштований на ґанку її помешкання. Вказує, що судами не надано оцінку діям державного виконавця, який відмовився врахувати висновок експерта при складанні акта про виконання судового рішення. Вказує, що судові рішення незаконні та необґрунтовані.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

27 лютого 2018 року від Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - Новоград-Волинського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області) надійшов відзив на касаційну скаргу, в якій посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 вересня 2015 року Апеляційним судом Житомирської області ухвалено рішення, яким зобов`язано ОСОБА_1 знести паркан з металопрофілю довжиною 1,78 м та висотою 2,75 м, встановлений нею на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

28 жовтня 2015 року державним виконавцем Титорчук Л. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49157372 з примусового виконання рішення Апеляційним судом Житомирської області від 30 вересня 2015 року та надано самостійний термін виконання до 03 листопада 2015 року.

04 листопада 2015 року державним виконавцем Титорчук Л. М. складено акт щодо невиконання ОСОБА_1 рішення суду в самостійному порядку. Повторно направлено зобов`язання виконати рішення суду до 20 листопада 2015 року.

З 17 листопада 2015 року по 05 травня 2016 року виконавче провадження зупинене на підставі пункту 4 статті 37 Закону №606-ХІV.

06 травня 2016 року ОСОБА_1 повторно направлено зобов`язання виконати рішення суду в десятиденний термін з дня отримання та попередження про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.

Паркан із металопрофілю довжиною 1,78 м та висотою 2,75 м, який зобов`язана знести ОСОБА_1 на виконання судового рішення від 30 вересня 2015 року, складався із листка металопрофілю вказаного розміру, який кріпився на трьох вертикальних металевих стовпах і трьох горизонтальних металевих кріпленнях.

25 травня 2016 року державним виконавцем Титаренко Л. М. складено акт про те, що ОСОБА_1 знесено металопрофіль з металевого каркасу та вказано, що на час складання державним виконавцем акта, на каркас паркану боржник встановила металеву сітку.

20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 повторно направлено повідомлення про зобов`язання виконати рішення суду в повному обсязі, а саме: знести паркан, на якому був закріплений металопрофіль до 01 листопада 2016 року, яке отримано ОСОБА_1 27 жовтня 2016 року.

22 листопада 2016 року, у зв`язку з невиконанням рішення суду в повному обсязі, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в сумі 1 700 грн за невиконання рішення суду в частині знесення металопрофілю довжиною 1,78 м та висотою 2,75 м, який складається з металевого каркасу та на який кріпився металопрофіль.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Починаючи з 05 липня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону № 1404-VІІІ у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону № 1404-VІІІ, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону № 1404-VІІІ, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено принцип, за яким дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Встановивши, що боржник станом на 22 листопада 2016 року, тобто на час дії Закону № 1404-VІІІ, без поважних причин не виконала в повній мірі рішення Апеляційного суду Житомирської області від 30 вересня 2015 року, про необхідність виконання якого в строк до 01 листопада 2016 року своєчасно повідомлена, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що боржник безпідставно допустила порушення статті 63 Закону №1404-VІІІ. Вказані обставини ОСОБА_1 не спростувала належними та допустимими доказами, унаслідок чого її правомірно притягнуто до відповідальності за статтею 75 Закону №1404-VІІІ у виді штрафу у розмірі, визначеному санкцією цієї статті.

Тобто, суд апеляційної інстанції належним чином виконав вимоги статті 212 ЦПК України 2004 року щодо оцінки доказів і дотримання вимог, статті 213 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив обставини в справі, обґрунтовано застосував положення статей 63, 75 Закону № 1404-VІІІ до правовідносин учасників справи.

Доводи ОСОБА_1 щодо ненадання судами оцінки діям державного виконавця під час складання акта про вчинення виконавчих дій - не стосуються предмету даного спору, а є самостійною підставою для оскарження стороною виконавчого провадження дій державного виконавця у порядку, передбаченому статтею 74 Закону № 1404-VІІІ, статями 447-448 ЦПК України та в строки, визначені статтею 449 ЦПК України.

Таким чином, доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Ухвала суду першої інстанції в касаційному порядку не переглядалася, оскільки правомірно скасована ухвалою суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько Г. В. Кривцова Д. Д. Луспеник