Ухвала

28 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 754/8580/18

провадження № 61-23225ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 99 642,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01 листопада 2016 року о 06:05 год по вул. Милославській, 10-А у м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю службового автомобіля Департаменту патрульної поліції «Toyota Prius» (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням інспектора роти № 2 батальйону полку № 2 УПП у м. Києві ДПП ОСОБА_1 та автомобіля «Газель», д.н.з. НОМЕР_2 . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статею 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В результаті зазначеної ДТП автомобіль «Toyota Prius» отримав механічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного дослідження від 24 липня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Toyota Prius», складає 99 642,42 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року, позов Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без задоволення.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту патрульної поліції на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 99 642,42 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн*100=192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В.Коротенко