Провадження №2/760/1224/19
Справа №760/4320/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарях: Здорик Л.В, Коваленко І.О., Ковальській К.О., Мелешко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом, та, з урахуванням усунення недоліків позовної заяви, просив суд визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 та визначити порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 .

У своєму позові посилається на те, що його батько - ОСОБА_4 був власником домоволодіння АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 , помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 Солом`янського району м. Києва . Разом з позивачем на момент відкриття спадщини спадкоємцями першої черги були ОСОБА_5 - мати позивача та ОСОБА_2 - брат позивача (відповідач). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

ОСОБА_4 посилався на те, що на момент смерті батьків він проживав разом з ними, а після їх смерті й надалі проживає в спірному будинку та відповідно таким чином прийняв спадщину, оскільки, відповідно до ч. 3. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пояснив, що звертався до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину, але дізнався, що без правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, на ім`я батька, не може отримати свідоцтво. Заявляє, що останнім часом у нього з відповідачем виникають спори щодо володіння та користування спадковим майном. Відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, на ім`я батька, пояснити не може. Вважає, що це сталося через те, що після 1988 року село Жуляни було приєднано до міста Києва, а батько своєчасно не перереєстрував за собою право власності на спірний будинок.

Вказав, що відсутність правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння створює перешкоди у володінні та розпорядженні належним йому спадковим майном. І тому для вирішення цього питання змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки вирішити питання права власності на сьогоднішній день можливо лише в судовому порядку.

Ухвалою судді від 16.03.2016 у справі відкрито провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року, позивач - ОСОБА_3 помер та ухвалою Солом`янського районного суду від 06.06.2016 провадження по справі було зупинено до залучення до участі у справі його правонаступника.

15.12.2017 на адресу суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 про залучення до участі в справі правонаступника позивача та про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року було поновлено провадження у цивільній справі та залучено до участі в розгляді цивільної справи правонаступника позивача - ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, що має загальну площу - 56, 7 кв.м., житлову площу - 36, 5 кв.м. та господарських будівель і споруд: Сарай літ. «Б», «В», Убиральня літ. «Г» у порядку спадкування за законом, а також визначити наступний порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 :

- визначити у користування ОСОБА_1 наступні приміщення будинку: 1-3-житлова - 10,4 кв.м., Ѕ частину кімнат 1-1- коридор - 8,4 кв.м., 1-2- кухня - 8,5 кв.м., 1-4- житлова - 19,0 кв.м., 1-І- веранда - 3,3 кв.м., а також Ѕ частину будівель літ. «Б», «В» - сарай, літ. «Г» - Убиральня.

- визначити у користування ОСОБА_2 наступні приміщення будинку: 1-5- житлова - 7,1 кв.м., Ѕ частину кімнат 1-1- коридор - 8,4 кв.м., 1-2- кухня - 8,5 кв.м., 1-4- житлова - 19,0 кв.м., 1-І- веранда - 3,3 кв.м., а також Ѕ частину будівель літ. «Б», «В» - сарай, літ. «Г» - Убиральня.

26.11.2018 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом, у якій просив визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, що має загальну площу - 56, 7 кв.м., житлову площу - 36, 5 кв.м. та господарських будівель і споруд: Сарай літ. «Б», «В», Убиральня літ. «Г» у порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді від 28.11.2018 зустрічну позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 09.04.2019 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом до спільного розгляду з первісним позовом.

Об`єднано зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом та визначення порядку користування будинком.

Ухвалою суду від 11.06.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування домоволодінням - залишено без розгляду.

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, первісний позов підтримав та просив його задовольнити, зустрічний позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Відповідач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом у судове засідання не з`явився, його представник подав заяву про розгляд справи у його відсутність, первісний позов визнав та не заперечував проти його задоволення, та просив його задовольнити, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, що має загальну площу - 56, 7 кв.м., житлову площу - 36, 5 кв.м. та господарських будівель і споруд: Сарай літ. «Б», «В», Убиральня літ. «Г» у порядку спадкування за законом.

Відповідач за первісним позовом відповідач за зустрічним ОСОБА_2 просить визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, що має загальну площу - 56, 7 кв.м., житлову площу - 36, 5 кв.м. та господарських будівель і споруд: Сарай літ. «Б», «В», Убиральня літ. «Г» у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування звернення до суду, останні посилаються на відсутність правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, що створює перешкоди у володінні та розпорядженні спадковим майном, на що суд зазначає наступне.

Як вбачається з архівної довідки, виданої Києво-Святошинською РДА Київської області №06-04/144 від 17.02.2016, по документах архівного фонду «Жулянська сільська рада» у по господарській книзі за 1986-1989 р.р. є особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_4 , проживаючого по АДРЕСА_1 , у графі «Будівлі» значиться - житл. будин. 1962 року забудови, у графі «Всього землі» значиться - 0,08 га. У графі «Члени родини» значиться: ОСОБА_6 ., ОСОБА_7 - супруга , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 сын, ОСОБА_1 внук (проживает по АДРЕСА_2).

У технічному паспорті на жилий дім індивідуального житлового фонду, за адресою: АДРЕСА_3 , складеному БТІ, складеному на 16.07.1988, власником будинку зазначено ОСОБА_4 .

Як вбачається з копії рішення Відділу архітектури Києво-Святошинського райвиконкому від 07.09.1983 №602/50, ОСОБА_4 реконструктував жилий дім, в результаті чого жила площа стала складати 37,25 кв.м., загальна - 54,65 кв.м.

З технічного паспорта, виготовленого Київським міським БТІ станом на 12.09.2008, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 складається з наступних приміщень: 1-1- коридор - 8,4 кв.м., 1-2- кухня - 8,5 кв.м., 1-3-житлова - 10,4 кв.м., 1-4- житлова - 19,0 кв.м., 1-5- житлова - 7,1 кв.м., 1-І- веранда - 3,3 кв.м. та має загальну площу 56,7 кв.м., житлова площа - 36,5 кв.м.

Також, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають в буд АДРЕСА_1 підтверджується факт проживання у вищевказаному будинку ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 07.04.2004, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 5 серпня 1992 року.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

Крім того, відповідно до законодавства СРСР, а саме: Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 року ( втратив чинність 13.12.1995), реєстрації підлягали лише індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР. У сільській місцевості, до якої відносився м/р Жуляни м. Києва на час будівництва спірного будинку ( с. Жуляни приєднано до м. Києва на підставі Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 26.08.1988 року «Про розширення меж міста Києва»), оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом вчинення відповідного запису в господарській книзі сільської ради та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника.

З цього випливає, що спірний будинок, був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 в порядку, встановленому законом на момент його реєстрації, Жулянською сільською радою, має статус приватної власності.

У технічному паспорті на жилий дім індивідуального житлового фонду, за адресою: АДРЕСА_3 , складеному БТІ, складеному на 16.07.1988, забудова будинку та господарських будівель і споруд відбулась у період 1959-1986 р.р.

Тобто, спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а померлий ОСОБА_4 набув за життя право власності, яке переходить у порядку спадкування, відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України.

Таким чином, після смерті останнього відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, що має загальну площу - 56, 7 кв.м., житлову площу - 36, 5 кв.м. та господарських будівель і споруд: Сарай літ. «Б», «В», Убиральня літ. «Г».

Згідно відповіді Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори №1865/01-16 від 23.03.2019, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 23.03.2019 спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1. ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 2. ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України, встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві, серії НОМЕР_3 від 17.04.2008.

Встановлено, що в ОСОБА_4 (спадкодавця) та ОСОБА_5 були діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жулянською с/радою Києво-Святошинського р-ну Київської області, серії НОМЕР_4 від 18.03.1960, а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жулянським сільвиконкомом Києво-Святошинського р-ну, серії НОМЕР_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 08.04.2016, серії НОМЕР_6 .

З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.11.2017, виданою ОСОБА_11 , державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті батька спадкоємця, ОСОБА_3 , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, визнання сторонами позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість як первісного позову, так і зустрічного, та вважає за необхідне задовольнити їх.

Керуючись ст.ст. 392, 1216-1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, що має загальну площу - 56, 7 кв.м., житлову площу - 36, 5 кв.м. та господарських будівель і споруд: Сарай літ. «Б», «В», Убиральня літ. «Г» у порядку спадкування за законом.

Зустрічний позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, що має загальну площу - 56, 7 кв.м., житлову площу - 36, 5 кв.м. та господарських будівель і споруд: Сарай літ. «Б», «В», убиральня літ. «Г» у порядку спадкування за законом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: