ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/2229/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2019 року (суддя Логінова С.М.) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову вказувала, що з 19 листопада 2011 року вона із відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 листопада 2018 року шлюб між ними розірвано. Під час ухвалення вказаного рішення питання щодо визначення місця проживання дитини не ставилось, що в подальшому спричинило низку труднощів.

Із січня 2013 року до моменту подання позовної заяви ОСОБА_6 проживає із позивачем. Відповідач відмовляється в добровільному порядку укласти договір про визначення місця проживання дитини, а тому виникла необхідність у встановленні місця проживання дитини разом із матір`ю в судовому порядку.

Посилаючись на зазначене, позивач просила суд визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання його матері ОСОБА_4

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 закрито.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про закриття провадження у справі через відсутність предмета спору щодо визначення місця проживання дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги зазначала, що на момент звернення із позовом до суду спір щодо визначення місця проживання дитини був, і продовжує існувати, про що позивач та її представник зазначали під час розгляду справи. Обставини, на які суд послався як на підставу закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору, а саме, висновок органу опіки та піклування №40/16-2303/19 від 05.09.2019 року та нотаріально посвідчена заява Цибульського ОСОБА_7 від 28.08.2019 року, виникли вже після відкриття провадження у справі. Крім того, закриваючи провадження у справі із зазначених вище підстав, суд першої інстанції позбавив позивачку права на захист прав та інтересів ОСОБА_4 та її малолітньої дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, такою що не спростовує висновки та обставини встановлені судом першої інстанції, а тому просить апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 08 листопада 2019 року - залишити без змін.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Представник Служби у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, що 19 листопада 2011 року виконавчим комітетом Меджибізької селищної ради Летичівського району Хмельницької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , актовий запис №41. Від вказаного шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього сина не вирішувалось.

01 серпня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання сина ОСОБА_8 разом з нею. В обґрунтування доводів щодо наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини зазначала те, що відповідач відмовляється в добровільному порядку укласти договір про визначення місця проживання дитини, а тому виникла необхідність у встановленні місця проживання дитини разом з нею.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13 серпня 2019 року прийнято позовну заяву і відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначав, що відповідно до приписів ст.161 СК України сторони після розірвання шлюбу дійшли згоди щодо місця проживання малолітнього сина разом з матір`ю. Будь-яких дій щодо зміни місця проживання малолітнього сина відповідач не вчиняв.

На підтвердження зазначеного ОСОБА_2 було написано заяву про те, що він не заперечує щодо постійного місця проживання сина ОСОБА_8 разом з мамою ОСОБА_4 до його повноліття. Дана заява була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом 10 серпня 2018 року (а.с.28). 28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу тільки засвідчено вірність копії заяви від 10 серпня 2018 року.

05 вересня 2019 року, на звернення позивачки від 22 липня 2019 року до органу опіки та піклування про надання рішення щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_8 , 2013 року народження, з метою встановлення факту місця проживання дитини, органом опіки та піклування Хмельницької райдержадміністрації надано Висновок №40/16-2303/19, у якому встановлено, що ОСОБА_2 , як батько, не заперечував щодо проживання сина з матір`ю, мати повідомила, що хоче в судовому порядку визначити місце проживання свого малолітнього сина разом з нею. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 квітня 2019 року (справа №456/647/18, провадження №61-2018св19).

Таким чином, оскільки на час пред`явлення позову предмет спору був відсутній, ОСОБА_2 , 10.08.2018 року виявив свою волю шляхом складення та підписання нотаріально посвідченої заяви щодо місця проживання сина ОСОБА_8 разом з матір`ю, дитина з 2013 року до теперішнього часу проживає разом з позивачем без будь-яких спроб зі сторони відповідача змінити місце проживання дитини, висновок суду про закриття провадження у справі на підставі п.2. ч.1 ст.255 ЦПК України є правильним.

Доводи апеляційної скарги, зазначених висновків суду не спростовують, зводяться щодо захисту прав позивачки при визначенні місця проживання дитини на майбутнє, що не передбачено нормами цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду від 08 листопада 2019 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк