Справа № 2-50/12
Провадження № 6/513/43/19
Саратський районний суд Одеської області
26 грудня 2019 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", боржник: ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження,
В С Т А Н О В И В:
25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що рішенням Саратського районного суду Одеської області від 23 лютого 2012 року у цивільній справі № 2-50/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" грошову суму 1164270 гривень,45 копійок. Рішення набрало законної сили 30.10.2012 року.
12 листопада 2012 року були видано виконавчий лист № 2-50/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошової суми у розмірі 1164270,45 гривень.
Виконавчий лист переданий для примусового виконання Саратському ВДВС ГТУЮ в Одеській області, в результаті чого було відкрито виконавче провадження № 51103540.
21 липня 2016 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ТОВ «Ансу» був укладений договір факторингу № 15, згідно з яким відбулося переуступлення права вимоги за кредитним договором № CL-501/005/2007 від 27.03.2007 року.
21 липня 2016 року між ТОВ «Ансу» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги № 15/, згідно з яким відбулося переуступлення права вимоги за кредитним договором № CL-501/005/2007 від 27.03.2007 року.
Тож, ОСОБА_1 став новим кредитором боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № CL-501/005/2007 від 27.03.2007 року.
Посилаючись на ці обставини, заявник просить провести заміну стягувача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" його правонаступником Кириченко ОСОБА_3 .
Заявник ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився, не повідомив суд про поважні причини неявки (т. 2 а.с. 121).
Представник стягувача ОТП «Факторинг Україна», якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомив суд про причини неявки (т. 2 а.с. 122).
Боржник ОСОБА_2 , якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи за допомогою SMS-повідомлень, до суду не з`явився, не повідомив суд про поважні причини неявки (т. 2 а.с. 120).
Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи № 2-50/12 встановлено, що заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 23 лютого 2012 року у цивільній справі № 2-50/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна" 1164270 гривень 45 копійок. Крім того, зазначеним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна солідарно 7781083 гривні 45 копійок, та судовий збір в сумі 1820 гривень (т. 1 а.с. 70-72).
Вказане рішення суду набрало законної сили 30 жовтня 2012 року.
12 листопада 2012 року судом були видані виконавчі листи, направлені представнику ТОВ «ОТТП Факторинг Україна» та отримані ним 19.11.2012 року (т. 1 а.с. 148-149).
Виконавчі листи передані для примусового виконання Саратському районному відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, в результаті чого було відкрито виконавче провадження № 51103540 (т. 2 а.с. 53).
21 липня 2016 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ТОВ «Ансу» був укладений договір факторингу № 15, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за рядом кредитних договорів щодо боржників ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 17-22).
21 липня 2016 року між ТОВ «Ансу» та ОСОБА_1 був укладений договір про відступлення прав вимоги № 15/1 згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за рядом кредитних договорів щодо боржників ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 23-29).
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Згідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.
Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.
Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.
Зазначена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11 вересня 2018 року, справа № 909/968/16 та від 31 жовтня 2018 року, справа № 466/646/11.
З вищевказаних підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Керуючись ст. ст. 512, 514, 1054 ЦК України, ст. ст. 4-7, 10, 12, 442, 258-261, 353 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", боржник: ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя А. І. Бучацька