ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/7402/18

Провадження № 22-ц/818/5671/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року у складі судді Баркової Н.В.

у цивільній справі № 639/7402/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

21.12.2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2011 року у розмірі 19 317,28 грн. станом на 31.10.2018 року, яка складається з наступного: 975, 27 грн. - заборгованість за кредитом; 12925, 95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4020 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафів - 500 грн. (фіксована частина); 896, 06 грн. (процентна складова) та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 підписав заяву б/н від 25.01.2011 року, яка разом з запропонованими Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті позивача, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг та отримав кредит у розмірі 1 200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, свої зобов`язання за кредитним договором Банк виконав у повному обсязі, однак відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 31.10.2018 року становить 19 317,28 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнято з порушенням норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення суду, зазначає, що відповідач укладання кредитного договору не оспорював, розрахунок заборгованості не спростував, не довів відсутність заборгованості, не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, таким чином суд помилково відмовив в задоволенні позову.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відзив мотивовано тим, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтувань саме тих висновків суду першої інстанції, якими мотивовано рішення суду, посилаючись на висновки, які зроблено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, зазначає, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Вважає, що судом було вірно відмовлено у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строків позовної давності, що позивачем у апеляційній скарзі не оскаржується. Позивач обґрунтовує апеляційну скаргу обставинами, які не були підставами для відмови в позові; судові витрати на правничу (правову) допомогу позивачем також не оскаржуються.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судовим розглядом встановлено, що 25 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника.

З Анкети-заяви о приєднанні до Умов та Правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК вбачається в графі «Бажаний кредитний ліміт по платіжній картці» особисто ОСОБА_1 зроблено запис про бажання отримати кредитний ліміт у розмірі 1200 грн.

Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором зобов`язань належним чином не виконав, але в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, необхідно відмовити в зв`язку з пропуском Банком строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволені позову в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Встановлено, що взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила застосувати до вимог позовну давність.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення строку дії картки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 25.01.2011 року, наданим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 31.10.2018 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за договором №б/н від 25.01.2011 року у розмірі 19 317,28 грн., з яких: 975,27 грн. - заборгованість за кредитом; 12 925,95 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4 020,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 896.06 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.13-15). З даного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 здійснював останній платіж по погашенню заборгованості - 19.05.2011 року, та після 19.05.2011 року відповідач жодного платежу на погашення заборгованості не здійснював.

Також представником позивача надано суду скріншот з програмного комплексу «Промінь», з якого вбачається строк дії карт, отриманих ОСОБА_1 - остання з яких має строк дії до листопада 2014 року (а.с.121-124).

Оскільки, ОСОБА_1 починаючи з 19.05.2011 року не здійснював погашення заборгованості, а з позовом про стягнення заборгованості за вказаним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось у грудні 2018 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що строк позовної давності ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропущено.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Представником відповідача надано детальний розрахунок суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, який не спростовано позивачем, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом.

Крім того, розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги не перевищує мінімальні ставки адвокатського гонорару, рекомендовані Рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовую, а зводяться до цитування норм права та посилання на судову практику.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 374 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, апеляційна скарга залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина