Справа №705/3847/19
2-н/705/274/19
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

27 серпня 2019 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Юлія Вікторівна, розглянувши заяву Уманського комунального підприємства «Уманьтеплокомуненерго» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Уманське комунальне підприємство «Уманьтеплокомуненерго» звернулось до суду із заявою та просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію за період з жовтня 2018 року по липень 2019 року в розмірі 9400,67 грн.; суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 294,45 грн.; три відсотки річних від основної суми боргу в розмірі 141,12 грн. В якості боржника вказана ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , засоби зв`язку та електронна адреса невідомо.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2019 р. справу було визначено до розгляду судді Мазуренко Ю.В.

Частиною 2 статті 163 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно ч.2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Стягувачем заявлено вимогу про стягнення боргу за спожиту теплову енергію в сумі 9836,24 грн., з них сума боргу 9400,67 грн., одночасно, до заяви про видачу судового наказу заявником було надано в якості доказів до суду «…довідку про нарахування і оплату станом на 01.08.2019 р…» за підписом начальника відділу збуту - ОСОБА_2 . ОСОБА_3 , без посилання на первісні документи на підставі яких її було сформовано і без долучення їх до матеріалів.

При цьому, в наказі ставиться питання про стягнення з боржника суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 294,45 грн.; три відсотки річних від основної суми боргу в розмірі 141,12 грн., однак не долучено документів на підтвердження розміру стягуваних сум із зазначенням повноважень особи, які здійснили розрахунок (розрахунок лише в тексті, а доказів в обґрунтування заяви не долучено).

Дана довідка є аналітичним документом стягувача, складеним в односторонньому порядку, що не була погоджена з боржником, тому не є безспірним доказом існування боргу та його розміру.

Положеннями статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство, що становить суспільний інтерес, зобов`язане утворити бухгалтерську службу на чолі з головним бухгалтером, до складу якої входять не менше двох осіб.

В розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити, а саме назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи викладене, довідка про нарахування і оплату, надана стягувачем, не є первинним документом, оскільки не відповідає наведеним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу суперечить вимогам п.2 ч.2 ст. 163 ЦПК України, тобто заяву подано з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, тому необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 163, 165 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Уманському комунальному підприємству «Уманьтеплокомуненерго» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути поданабезпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко