Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 465/970/16

провадження № 61-30628св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», філія приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів: Шандри М. М., Левика Я. А., Ванівського О. М., від 21 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна), філії ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 23 вересня 2015 року на автодорозі «Західний обхід м. Львова» сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21125, під його керуванням, та автомобіля ВАЗ 2103, під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілю, яким він керував, спричинені механічні пошкодження, вартість його відновлювального ремонту становить

37 350 грн. Постановою Франківського районного суду м. Львова

від 16 листопада 2015 року за фактом ДТП визнано винним

ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». Посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від сплати йому шкоди, завданої ДТП, позивач просив суд стягнути з відповідачів завдану майнову шкоду у розмірі 37 350 грн, пеню за порушення строків виплати шкоди у розмірі 5 898,23 грн, а також моральну шкоду у розмірі 3 735 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Франківського районного суду м. Львова у складі судді Мартинишин М. О. від 17 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 23 584,52 грн на відшкодування майнової шкоди, пеню у розмірі 2 616,24 грн, а також 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн на відшкодування майнової шкоди, 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що страхова компанія частково сплатила страхове відшкодування, однак такої не достатньо для покриття завданої позивачу майнової шкоди, а тому зі страхової компанії підлягає стягненню різниця між виплаченим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля. Крім того, є доведеними позовні вимоги про стягнення з винної особи суми франшизи та стягнення з відповідачів моральної шкоди, яка визначена з урахуванням глибини страждань, принципу розумності та справедливості.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Провідна» задоволено. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2016 року в частині стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, пені, судового збору та витрат на правову допомогу та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, судового збору та витрат на правову допомогу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 584,52 грн на відшкодування майнової шкоди, 286,60 грн судового збору та 1 664 грн витрат на правову допомогу.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» майнової шкоди та пені відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 11 грн судового збору та 64 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у повному обсязі, з урахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля підлягає стягненню саме з винної особи, що узгоджується із положеннями статті 1194 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу, не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому має бути відшкодована саме страховою компанією. Крім того, про розгляд справи судами попередніх інстанцій його повідомлено не було, повісток про виклик до суду він не отримував.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та зупинено виконання оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23 вересня 2015 року на автодорозі «Західний обхід м. Львова» сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21125, під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля ВАЗ 2103, під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобілю ОСОБА_1 спричинені механічні пошкодження.

Постановою Франківського районного суду м. Львова

від 16 листопада 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як особи, який керував автомобілем ВАЗ 2103, на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». Ліміт відповідальностіза шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.

Вартість матеріального збитку, завданого позивачу у результаті зазначеної ДТП, становить 37 350 грн, що підтверджується дефектним актом, розрахунком від 02 листопада 2015 року, складеними суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 , та торговим чеком за фактичне проведення відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21124.

12 березня 2016 року ПрАТ «СК «Провідна» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 13 765, 48 грн та пеню у розмірі 847,95 грн.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки рішення суду апеляційної інстанції оскаржується лише в частині стягнення з ОСОБА_2 майнової шкоди, то відповідно до статті 400 ЦПК України в іншій частині законність ухваленого судом рішення не перевіряється.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини

ОСОБА_2 , перевищує розмір страхового відшкодування, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 23 584, 52 грн. ОСОБА_2 цей розмір шкоди не спростовано.

Посилання ОСОБА_2 в касаційній скарзі на відсутність підстав для стягнення з нього майнової шкоди є необґрунтованими, оскільки саме на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, покладається обов`язок зі сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення зі страховика вартості відновлювального ремонту належного позивачеві автомобіля у розмірі 37 350 грн, врахувавши визнання позивачем суми страхового відшкодування, визначеного страховиком у розмірі 13 765, 48 грн з урахуванням фізичного зносу автомобіля (а. с. 75, 76 т. 1).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про неналежне повідомлення його судом апеляційної інстанції про розгляд справи спростовуються повідомленням про вручення судової повістки про виклик у судове засідання до суду апеляційної інстанції на 21 червня 2017 року (а. с. 46 т. 2).

Неналежне повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи судом першої інстанції не вплинуло на правильність вирішення справи судом апеляційної інстанції, відповідач не був позбавлений можливості скористатися наданими йому цивільним процесуальним законодавством правами у апеляційному суді.

Інші доводи касаційної скарги на законність рішення не впливають, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 08 грудня 2017 року було зупинено виконання рішення суду апеляційної інстанції до закінчення касаційного провадження у справі, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для його скасування, то виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Львівської області

від 21 червня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара