провадження №: 2-з/752/387/19
У Х В А Л А

Іменем України

13.12.2019 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 20.05.2016 у розмірі 8474896,69 грн, з яких сума основного боргу - 378894,00 грн, сума пені - 8062864,32 грн, 3 % річних - 33138,37 грн.

12.12.2019 до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , в межах заявленої суми позовних вимог.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що 20.05.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 378894,00 грн, що на день укладення цього договору за курсом НБУ еквівалентно 15000,00 дол США, зі строком повернення 20.11.2016. Однак на момент звернення до суду із вказаним позовом, ОСОБА_2 зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 8474896,69 грн, з яких сума основного боргу - 378894,00 грн, сума пені - 8062864,32 грн, 3 % річних - 33138,37 грн, яку ОСОБА_1 просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 . ОСОБА_1 зазначає, що, у разі задоволення судом позову, є ймовірність того, що ОСОБА_2 уникатиме погашення наявної заборгованості, а також буде намагатися відчужити належне йому майно з метою уникнення звернення стягнення на належне йому майно в примусовому порядку, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у вказаній справі, а тому позивач змушений звернутися до суду із вказаної заявою.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб`єкта (дата формування - 09.12.2019), ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, всупереч вказаних процесуальних норм та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, заявником не зазначено про існування об`єктивних обставин вважати, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вищезазначену квартиру та заборони її відчуження, без доведення обставин про наявність ризиків, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Крім того, заявлений заявником вид забезпечення позову, є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки будуть порушені права особи - власника майна щодо вільним розпорядженням його майном, враховуючи суму основного боргу за договором позики від 20.05.2016 - 15000,00 дол США, без урахуванням нарахованої заявником суми пені - 8062864,32 грн, 3 % річних - 33138,37 грн, що не визнані судом, які такі, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, предмет позову, а також викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.Ю. Мазур