ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 235/5455/16-ц

провадження № 61-13615св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», подану його представником Пишною Вікторією Григорівною , на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 4 жовтня 2016 року, ухвалене у складі судді Хмельової С. М., та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року, постановлену колегією у складі суддів: Космачевської Т. В., Курило В. П., Корчистої О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулась із позовом до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є вдовою ОСОБА_4 , який працював на посаді помічника начальника дільниці № 3 у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське». 17 лютого 2016 року в результаті нещасного випадку на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» ОСОБА_4 загинув під час виконання трудових обов`язків. Вказувала, що смертю чоловіка їй і її дитині завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у 300 000 грн кожному.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди зазначила, що моральна шкода полягає у душевних, психічних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із втратою близької людини, чоловіка і батька своєї дитини, що неможливо відновити, і, враховуючи, що як у неї, так і у дитини, ці страждання залишаться довічно, просила стягнути з відповідача на її користь 300 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна їй, та 300 000 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної малолітній ОСОБА_2 .

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Красноармійського міського суду Донецької області від 4 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнено з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.

Стягнено з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок смерті ОСОБА_4 його дружині і дочці моральна шкода завдана з вини відповідача, який не створив безпечних умов праці.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу та її дитині, суд першої інстанції виходив з принципів розумності та справедливості, врахував фактичні обставини справи, а саме глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх житті.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» відхилено, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 4 жовтня 2016 року залишено без змін з посилання на відповідність його висновків обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У грудні 2016 року представник ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» Пишна В. Г. подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просила скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 4 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року і ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір моральної шкоди стягненої на користь ОСОБА_1 до 50 000 грн та відмовити у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник вказує на неврахування судами попередніх інстанції відсутності в діях працівників ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» дій чи бездіяльності, що призвели до нещасного випадку, внаслідок якого загинув ОСОБА_4 , що є істотною обставиною, яка вливає на відповідальність підприємства та розмір відшкодування моральної шкоди.

Визначений судами розмір відшкодування моральної шкоди, як вважає представник, невиправдано завищений. Крім того, суди дійшли помилково висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 , якій на день звернення із позовною заявою виповнилось 2 місяці. На думку заявника, дитина в такому віці не може відчувати моральні страждання.

Позиції інших учасників справи

У лютому 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу у якій, посилаючись на правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, просила касаційну скаргу залишити без задоволення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього ж суду від 22 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 21 червня 2014 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу чоловік прізвище ОСОБА_4 змінив на прізвище ОСОБА_4 .

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_2 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Суди встановили, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть його смерть настала у шахті ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», причина смерті: відкриті та закриті переломи, які охоплюють декілька ділянок тіла. Смерть настала внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом.

З акта спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 17 лютого 2016 року о 6 год. 10 хв. на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», суди встановили, що причинами настання нещасного випадку є: незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність систем управління охороною праці; недостатнє функціонування системи управління охороною в частині відсутності дієвого контролю за невиконанням вимог нормативних актів з охорони праці робітниками дільниці; порушення правил пересування по гірничим виробкам ОСОБА_4 , що виразилось у пересуванні його на конвеєрі лави SZK-260/85, який не призначений для транспортування людей, у 12 південній лаві блоку № 10; неприйняття заходів робітниками дільниці № 3 щодо попередження порушення нормативних актів з охорони праці з боку потерпілого.

З висновку про психологічний стан від 5 вересня 2016 року суди встановили, що у ОСОБА_1 за наслідками проведеного психодіагностичного дослідження, виявлено високий рівень стресу, який викликаний як самою втратою, так і звиканням до нового життєвого укладу, що може викликати імунні порушення, соматичні захворювання.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України).

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частково задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано виходили з того, що внаслідок смерті ОСОБА_4 його дружині та дочці завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», та при визначенні суми моральної шкоди правильно врахували принципи розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги щодо відсутності вини працівників ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» у нещасному випадку, внаслідок якого загинув ОСОБА_4 , є безпідставними, оскільки спростовуються обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій з акта спеціального розслідування нещасного випадку від 5 квітня 2016 року.

Посилання заявника на недоведеність розміру моральної шкоди не спростовують висновків судів попередніх інстанції, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суди, з урахуванням глибини та ступеню моральних і фізичних страждань позивача та її дочки, яких вони зазнали та зазнають внаслідок смерті чоловіка та батька, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості належним чином обґрунтували свої висновки щодо стягнення з відповідача на користь позивачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 200 000 грн кожній, і цей розмір правомірно вважали таким, що відповідає глибині і ступеню моральних та фізичних страждань.

Доводи касаційної скарги про безпідставність висновків судів щодо обов`язку відшкодування шкоди ОСОБА_4 , яка народилась після смерті батька та на час звернення зі позовом їй виповнилось лише 2 місяці, відхиляються касаційним судом, оскільки такі доводи були предметом розгляду в судах попередніх інстанції та спростовані ними.

Крім того, тлумачення частини другої статті 1168 ЦК України свідчить, що до суб`єктів, яким компенсується моральна шкода внаслідок смерті, відносяться діти потерпілого. У частині другій статті 1168 ЦК України не деталізуються, що до них належать зачаті, але не народжені діти потерпілого. Проте, з урахуванням справедливості та розумності (статті 3 ЦК України), до суб`єктів, яким компенсується моральна шкода внаслідок смерті потерпілого, потрібно віднести зачатих дітей, але народжених після смерті потерпілого. Протилежний висновок ставив би в нерівне положення зачатих дітей, але народжених після смерті потерпілого, стосовно дітей, народжених на час смерті потерпілого, і суперечив принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України).

Таких порушень норм матеріального і процесуального права, що дають касаційному суду підстави не обмежуватись доводами та вимогами касаційної скарги, суд не встановив.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України») Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій, оскільки суди, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», подану його представником Пишною Вікторією Григорівною , залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 4 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний Г. І. Усик