Справа № 525/1161/19
Провадження №2/525/334/2019

У Х В А Л А

22 серпня 2019 року сел. Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., розглянувши в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, що надійшла до суду разом та в межах поданого цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

20.08.2019 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Разом з даною позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач посилається на те, що їхнім спільним сумісним майном з відповідачем ОСОБА_2 є рухоме майно автомобіль «PORSCHE PANAMERA 4S, 2011 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 . В період перебування у шлюбі, за спільні кошти в 2015 році сторонами по справі було придбано автомобіль «PORSCHE PANAMERA 4S, 2011 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 за 65000 доларів США, який в подальшому 21 травня 2015 року був зареєстрований на відповідача ОСОБА_2 . Позивачка ОСОБА_1 вважає, що оскільки автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, без її згоди вище зазначений автомобіль може бути відчужено на користь будь якої іншої особи. Тобто, як вказує позивач у справі, існує велика ймовірність того факту, що відповідач по справі може в будь який момент здійснити відчуження спірного автомобіля на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем ОСОБА_2 неодноразово подавалася об`ява щодо продажу вище зазначеного автомобіля. Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ст.ст.149,150,152 ЦПК України та те, що позивач вважає, що накладення арешту на автомобіль «PORSCHE PANAMERA 4S, 2011 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 є належним видом забезпечення позову, просила вжити заходи забезпечення вищевказаного позову шляхом накладення арешту на вищевказане рухоме майно (автомобіль), який є об`єктом спору щодо поділу спільного майна подружжя.

Ухвалою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 21.08.2019 року роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя; позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишено в провадженні у справі під номером 525/1131/19; провадження 2/525/327/2019; також ухвалено виділити позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та передати матеріали позовної заяви для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. Цивільна справа №525/1161/19 системою авторозподілу розподілена судді Хоролець В.В., оскільки у Великобагачанському районному суді інших суддів, які б мали право здійснювати судочинство, не має; з 01.09.2018 року всі справи автоматизованою системою розподілу справ розподіляються лише одному судді Хоролець В.В.

Згідно положень ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи; тому, судовий розгляд заяви позивача ОСОБА_1 від 20.08.2019 року про забезпечення позову проводився 22.08.2019 року з виходом суду до нарадчої кімнати з постановленням відповідної ухвали за наслідками розгляду вищевказаної заяви позивача про забезпечення позову, враховуючи при цьому положення ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, вивчивши також і зміст позовної заяви, а також дослідивши матеріали виключно в межах предмету розгляду заяви позивача про забезпечення позову, приходить до висновку, що в даний час є передбачені законом підстави для задоволення даної заяви позивача про забезпечення позову, виходячи з таких підстав.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень і важливим аспектом права на справедливий суд.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України визначає види забезпечення позову.

При вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову суд враховує юридичну природу такого інституту цивільного процесуального кодексу як забезпечення позову про те, що заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідально до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Про це вказується і в постановах Верховного Суду від 31.05.2017 року, від 27.09.2017 року, від 18.04.2018 року, від 23.05.2018 року та від 26.09.2018 року.

За загальним правилом, одними із видів забезпечення позову, який визначений в пункті 1 ч.1 ст.150 ЦПК України, є, зокрема, накладення арешту на майно. При цьому, відповідно до ч.2 цієї статті, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

За змістом ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Аналізуючи наведені процесуальні норми, доводи заяви про забезпечення позову вбачається, що забезпечення позову-це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі. При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

З обгрунтування заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та змісту позовної заяви про поділ спільного майна подружжя вбачається, що за відповідачем у справі ОСОБА_2 рахується зареєстрований під час шлюбу на праві власності транспортний засіб автомобіль марки «PORSCHE PANAMERA 4S, 2011 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 . Також, у обґрунтуванні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачем у справі подавалася об`ява щодо продажу вищевказаного автомобіля.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 в межах цивільної справи №525/1161/19 про поділ спільного майна подружжя заявила позовну вимогу до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь вартості однієї другої частини автомобіля «PORSCHE PANAMERA 4S, 2011 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 та припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_1 на вищевказаний автомобіль.

Отже, з урахуванням сукупності вищевикладеного, положень ст.ст.149,150 ЦПК України суд вважає, що з урахуванням предмету спору, заявлених позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя, характеру спірних правовідносин з приводу поділу спільного майна подружжя (в даному випадку спір стосується рухомого майна вищевказаного транспортного засобу), з метою можливого забезпечення виконання судового рішення у справі, оскільки майно, яке було зареєстровано за ОСОБА_2 (як зазначає у позові позивач) («PORSCHE PANAMERA 4S, 2011 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 ) є рухомим, досягнення цілей, передбачених ст.149 ЦПК України в межах розгляду питання про забезпечення конкретного цивільного позову ОСОБА_1 та з метою запобігання подальшому відчуженню спірного транспортного засобу без його вилучення у власника або володільця,є передбачені законом підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне рухоме майно автомобіль «PORSCHE PANAMERA 4S, 2011 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , без його вилучення у власника або володільця.

При цьому суд враховує, що цей вид забезпечення позову щодо відповідача у справі ОСОБА_2 буде співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами згідно ч.3 ст.150 ЦПК України та стосується виключно спору сторін з приводу поділу спільного майна подружжя. Також, цей вид забезпечення позову відповідатиме критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Обставин, передбачених ч.ч.4-10 ст.152 ЦПК України судом не встановлено.

Відповідно до ч.7 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Частиною другою ст.154 ЦПК України визначено, що зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до п. 1,2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При цьому відповідно до ч.5 даної статті розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав зустрічного забезпечення, оскільки в матеріалах справи не має будь-яких належних доказів, в тому числі, що позивач не має на території України майна в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків, а також що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149,150-153,157,247,260,353 ЦПК України, роз`ясненнями, що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

суд, -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, що надійшла до суду 20.08.2019 року разом та в межах поданого цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (який був виділений в самостійне провадження згідно ухвали суду від 21.08.2019 року) задовольнити.

З метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, накласти арешт на автомобіль марки «PORSCHE PANAMERA 4S, 2011 року випуску, чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , без його вилучення у власника або володільця.

В порядку ч.2 ст.157 ЦПК України копію даної ухвали направити позивачу ОСОБА_1 (адреса для листування АДРЕСА_1 , відповідачу ОСОБА_2 (адреса, що вказана у позовній заяві АДРЕСА_2 ) та для виконання до Великобагачанського районного відділу ДВС ГТУЮ в Полтавській області (адреса сел. Велика Багачка, вул. Каштанова, 19 а).

Ухвала судді набирає законної сили з моменту її винесення 22.08.2019 року і підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Великобагачанського

районного суду В.В.Хоролець