Справа № 369/9740/18
Провадження № 2/369/782/19
РІШЕННЯ

Іменем України

14.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.

при секретарі Середенко Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи Софіївсько- Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння , -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що 17 лютого 2016 року з його володіння незаконно вибула належна йому на праві власності земельна ділянка площею 0,10 га, розташована за адресою, АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2016 року, зареєстрованого за №611 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирсаново Т.О., перейшла у власність ОСОБА_2 від ОСОБА_3 . Підставою виникнення права власності на земельну ділянку у ОСОБА_3 є Державний акт на право власності на земельну ділянку (серії ЯБ №500667), виданий на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 24.07.2007 року зареєстрованого в реєстрі за №765 та зареєстрованого а Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №36 від 10 вересня 2008 року.

До матеріалів справи позивачем були долучені копія державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ КВ №097733 від 28.12.1999 року, розміром 0,10 га, розташована за адресою, АДРЕСА_1 .

Також до суду в якості доказів позивачем було додана копії відповіді №29-10-0.331-4647/2-18 від 27.03.2018 року Головного управління Держгеокадастру у Київській області, де зазначено що, відсутня державна реєстрація та видача гр. ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку від 10 вересня 2008 року серії ЯБ №500667.

Тому позивач вказав про грубе порушення його прав, у позасудовому поряджку відновити свої права не може, просив суд витребувати у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 га , кадастровий номер :01:018:0037, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В подальшому позивач доповнив позовні вимоги та просив скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №500667 від 10 вересня 2008 року, площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2007 року за реєстровим номером 765 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №36; Скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області від , 10.09.2008 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір за реєстровим №611 купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2016 року площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирсановою Т.О., згідно якого ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , набув у власність вище зазначену земельну ділянку; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирсанової Тетяни Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 28298835 від 17.02.2016 року, відповідно до якого право власності на земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справ не заперечував.

Відповідачі були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирсанова Тетяна та Софіївсько Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, були повідомлені про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Суд, всебічно та повно розглянувши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ КВ №097733 від 28.12.1999 року, зареєстрованого в книзі державних акту №1279, розміром 0,10 га, розташована за адресою, АДРЕСА_1 , вданого на підставі вішення виконкому № 83 Софіївсько-Борщагівської сільської ради народних депутатів від 12 жовтня 1999 року.

Даний факт підверджується листом Софіївсько Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №343 від 03.05.2008 року, що ОСОБА_1 дійсно видавався державний акт на земельну ділянку по АДРЕСА_1 і на даний час адреса не змінювалась. Також до листа додана копія поземельної книги з відповідним записом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 оформив державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №500667 від 10 вересня 2008 року, площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2007 року за реєстровим номером 765 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №36.

Після чогоОСОБА_3 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір за реєстровим №611 купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2016 року площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирсановою Т.

Цим же нотаріусом 17.02.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,100 га, номер запису про право в державному реєстрі прав 13386828, кадастровий номер земельної ділянки :01:018:0037, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Як вбачається з відповіді №29-10-0.331-4647/2-18 від 27.03.2018 року Головного управління Держгеокадастру у Київській області, де зазначено що, відсутня державна реєстрація та видача гр. ОСОБА_3 державного акту на право власності на земельну ділянку від 10 вересня 2008 року серії ЯБ №500667.

Згідно відповіді Київського обласного державного нотаріального архіву № 1186/01-17 від 08.06.2018 року , в ході перевірки архівних фондів не виявлено жодних нотаріальних дій з земельною ділянкою за кадастровим номером :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 , а також договору купівлі-продажу земельної ділянки №765 від 24 липня 2007 року також не виявлено.

Згідно відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, держгеокадастр за № 29-28-0 13-3339/2-18 від 26.03.2018 року , передачі бланку державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №500667 в Держгеокадастрі відсутня.

Як вбачається з відповіді №185 від 05.04.2018 рок наданої : Софіївсько Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, та генерального плану села доданоо до даної відповіді, земельна ділянка за адресою : АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 є одна й та сама земельна ділянка.

Листом №9-10-0.331-9789/2-19 від 29.07.2019 року Головного управління держгеокадастру у Київській області, повідомив, що відсутні дані стосовно розробки гр. ОСОБА_3 документації з землеустрою земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1 , а також відсутній другий примірник державного акту на вказану земельну ділнку.

Стаття 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем набута земельна ділянка за підробними документами, таким чином державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №500667 від 10 вересня 2008 року, площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2007 року за реєстровим номером 765 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №36, рішення державного кадастрового реєстратора Управління і Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області від , 10.09.2008 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 , та договір за реєстровим №611 купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2016 року площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирсановою Тетяною, згідно якого ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , підлягають скасуванню.

Стаття 321 ЦК України передбачає, непорушність права власності, а саме ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до статті 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Враховуючи, що позивач будь-яких договорів не підписував, договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягає визнанню недійсним, оскільки в момент вчинення дії позивач не міг проявити волю, в силу того, що такий правочин відбувався без її участі, та без участі уповноваженого нею представника.

Таким чином, виходячи з вимог, передбачених ст..ст. 215, 388 ЦК України, достатньо визнання недійсним лише першого правочину, на підставі якого було відчужено майно на користь іншої особи, при цьому подальше визнання наступних правочинів, на підставі яких відчужується нерухомість - акти цивільного законодавства не вимагають, і в такому випадку позивач має право пред`явити вендикаційний позов до особи, яка востаннє набула за правочином право власності на нерухомість, в даному випадку до відповідача, на підставі п.3 ч.1 статті 388 ЦК України.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд України, який в п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6листопада 2009 року за №9 роз`яснив, що реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини 1 статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

З огляду на наведене, враховуючи матеріали справи в їх сукупності, загальні засади цивільного законодавства, а саме справедливість та розумність суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст. 4, 10,13, 19, 81, 247,258,263, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 321, 388 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №500667 від 10 вересня 2008 року, площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2007 року за реєстровим номером 765 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №36.

Скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області від 10.09.2008 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним договір за реєстровим №611 купівлі-продажу земельної ділянки від 17 лютого 2016 року площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирсановою Т.О., згідно якого ОСОБА_2 , ідентифікаційноий номер НОМЕР_2 , набув у власність вище зазначену земельну ділянку.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирсанової Тетяни Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 28298835 від 17.02.2016 року, відповідно до якого право власності на земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер :01:018:0037, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Києво-Святошинським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич