Справа № 456/492/19
Провадження № 2/456/724/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16 серпня 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 13.11.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 397; стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні характери та протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач відмовляється матеріально забезпечувати сім`ю та свою дитину, спільний бюджет складався лише із зароблених нею коштів, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до того, що їх сім`я розпалася та існує тільки формально. На даний час вони разом не проживають, не спілкуються, не ведуть спільного господарства. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки вона втратила до відповідача почуття поваги і любові. Примирення між ними неможливе, а їхнє подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечитиме як її інтересам, так і малолітньої дитини. Крім цього, донька ОСОБА_3 проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач час від часу надає матеріальну допомогу на утримання доньки, однак цього не вистачає для її повноцінного розвитку. Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, здоровий, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому вона просить одночасно з вимогою про розірвання шлюбу вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 13.11.2013, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 397. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Долішня /а.с. 7/.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.05.2014 /а.с. 8/.

Позивачка ОСОБА_6 разом з донькою ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ОСББ «Галицька 15» /а.с. 16/.

Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Неявка відповідача в судове засідання свідчить про його байдуже ставлення до сім`ї та шлюбу.

Встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам позивачки та їх малолітньої доньки, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 слід розірвати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, а відповідач коштів на її утримання не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити.

Згідно з довідкою, виданою Стрийською ДПІ Стрийського управління ГУ ДФС у Львівській області № 21707/0/19/54.13-41.14 від 26.03.2019, ОСОБА_1 з 10.01.2019 (з моменту державної реєстрації суб`єктом підприємницької діяльності) по 31.01.2019 доходу не отримувала. Відповідно до поданої податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця дохід за лютий місяць становить 0,00 грн. /а.с. 17/

Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб чи за станом здоров`я неспроможний утримувати малолітню доньку, суду не надано і таких у судовому засіданні не здобуто.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, судом встановлено, що в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у частці від доходу батька, суд виходить з того, що обов`язок щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають істотне значення.

Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище дитини, на утримання якої підлягають стягненню аліменти, її стан здоров`я, стан здоров`я платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликається позивачка, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дитини і можливостям платника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини 11.02.2019, стягнення слід проводити саме з цієї дати.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн. та 768,40 грн. сплаченого судового збору на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 141, 180, 181, 182, 183 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 13.11.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 397, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Стрийським МВ ГУДМС України у Львівській області 06.03.2014; РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_3 ; паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Стрийським МРВ УМВС України у Львівській області 10.03.2001; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Після розірвання шлюбу позивачка залишається на прізвищі ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) судового збору в дохід держави

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачкою до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Л.В.Гула