Справа № 761/4878/16-ц
Провадження № 4-с/761/128/2019
У Х В А Л А

Іменем України

05 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Шлапаковій А.О., Смігунову В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними та скасування постанов,-

У Х В А Л И В:

06.03.2019 року до суду надійшла зазначена скарга.

В скарзі скаржник просить: визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2019 року ВП №58352834 ухвалену на підставі виконавчого листа №761/4878/16-ц від 30.12.2016 року про стягнення боргу у сумі 82 067,51 грн. державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Байрамовим Т.Р.; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 15.02.2019 року ВП №58352834 ухвалену на підставі виконавчого листа №761/4878/16-ц від 30.12.2016 року про стягнення боргу у сумі 82 067,51 грн. державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Байрамовим Т.Р.

Вимоги скарги обгрунтовані тим, що 26.02.2019 року представник скаржниці отримала лист з виконавчої служби в якому містились дві постанови - про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2019 року та про арешт майна боржника від 15.02.2019 року.

Заявниця зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження постановлена з порушенням статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» так як виконавчий лист не відповідає вимогам ч.1 п.6 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» - не вірно зазначена дата набрання рішенням законної сили, а сам виконавчий лист виданий після того як було зупинено виконання рішення суду від 08.12.2016 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

А тому у відповідності до положень ч.2 статті 450 ЦПК України суд продовжив слухання скарги у відсутність сторін, які повідомлені належним чином про час та місце слухання скарги.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги за наступних підстав.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 2 та 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає права та обов`язки державного виконавця.

Стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Скаржник звертаючись до суду зазначила, що 15.02.2019 року державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Байрамов Т.Р. відкрив виконавче провадження за виконавчим листом виданим на виконання рішення суду у справі №761/4878/16-ц.

Скаржниця до скарги не надала копію оспорюваної постанови і після усунення недоліків, хоча суд зазначав в ухвалі про необхідність надання постанови.

Крім того, в судовому засіданні, яке відбулось 21.06.2019 року суд зобов`язав представника скаржника надати копії оспорюваних постанов, проте представник в наступне судове засідання не з`явилася, копії постанов суду не надала.

В той же час, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних (справа № 761/4878/16-ц) відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Проте рішенням Апеляційного суду м.Києва від 08.12.2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 р. скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь 80 379 грн. 53 коп. та судовий збір в сумі 1 687 грн. 98 коп.

Постановою Верховного Суду від 31 січня 2019 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року залишено без змін.

Суду не надано копію виконавчого листа, тому суд позбавлений можливості встановити його відповідність вимогам діючого законодавства.

Згідно з положеннями статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Як вбачається з скарги, заявник оскаржує і постанову про накладення арешту, проте її копія суду не надана.

Відповідно до вимог ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що суду не надано копії оспорюваних постанов та копії виконавчого листа з якого суд міг встановити відповідність його вимогам Закону України «Про виконавче провадження», заявник в судові засідання не з`являється, справою не цікавиться, а тому суд позбавлений можливості встановити чи було при винесенні постанов порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», тому суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заявлених вимог скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними та скасування постанов- відхилити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Н.Г.Притула