Справа № 490/7542/17 Суддя першої інстанції Чулуп О.С.
Провадження № 22-ц/812/1903/19 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
Провадження № 22-ц/812/2081/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 грудня 2019 року м. Миколаїв Справа № 490/7542/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Прокопчук Л.М., Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Чулуп О.С., в залі судового засідання в м. Миколаїв, об 11 год. 44 хв., за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Доводи позовної заяви обґрунтовував тим, що 20 червня 2017 року він припаркував належний йому на праві приватної власності автомобіль TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля свого офісу, який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 74 А/5. Під час перебування автомобіля на парковці, суха гілка одного з дерев, яке стояло поруч, переломилась та впала на автомобіль, значно пошкодивши його та спричинивши матеріальні збитки у розмірі 17 851 грн. 03 коп., які складаються з вартості відновлювального ремонту автомобілю у розмірі 16 351 грн. 03 коп. та вартості експертного дослідження у розмірі 1 500 грн.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 28 лютого 2014 року № 208 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста і встановлення відповідальності за їх догляд та санітарним стан» організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою по вулиці Лягіна , а також і щодо зелених насаджень на проспекті Центральному в м. Миколаєві здійснює адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради.

Також в результаті неправомірних дій відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у додаткових матеріальних витратах і душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна та бездіяльністю і байдужістю відповідача у вирішенні цієї проблеми та оцінює таку шкоду в розмірі 152 402 грн. 90 коп.

В результаті пошкодження автомобіля він зазнав моральні страждання та переживання, оскільки був позбавлений можливості пересуватися на автомобілі, здійснювати необхідні йому поїздки з метою оперативного вирішення справ і питань, пов`язаних з адвокатською та громадською діяльністю. Вказані обставини порушили його життєвий уклад та звичайне йому дозвілля, він пережив морально-психологічний стрес, шок, що значно погіршило його загальне самопочуття та стан здоров`я.

Рішенням Центрального районного суд м. Миколаєва від 21 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 16 351 грн. 03 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з підготовкою до розгляду справи в розмірі 1 500 грн., а також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що падіння аварійного дерева на належний відповідачу автомобіль відбулось внаслідок неналежного контролю за станом зелених насаджень з боку відповідача (балансоутримувача даної території). Враховуючи, наявність правових підстав для відшкодування позивачу вартості відновлювального ремонту автомобіля, який складає 16 351 грн. 03 коп., районний суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог в цій частині та відмовив у відшкодуванні моральної шкоди у зв`язку із не наданням позивачем доказів в підтвердження завдання йому моральної шкоди.

Не погодившись із рішенням суду, Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради оскаржила його шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради, може здійснювати заходи щодо організації та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів, тільки за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, на території приватного сектору та території, прилеглій до відомчого житлового фонду та житлових будинків комунальної власності, за зверненням юридичних чи фізичних осіб, які фіксуються у службі оперативного реагування «1588» Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, і тільки за наявності вказаних підстав в межах встановлених обмежень.

В зв`язку з тим, що по вул. Лягіна, 4 в. м. Миколаєві необхідні умови відсутні, у Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради не було підстави для вжиття відповідних заходів.

Крім того, скаржник зазначав, що на балансі відповідача не перебуває територія за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 74А/5 . Позивачем не доведено у належний спосіб цей факт, а тому вищевказане твердження суду є лише припущенням та не може бути підставою для притягнення Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради до відповідальності.

Так судом досліджено лист Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області від 06 липня 2017 року, за яким в ході проведення перевірки було встановлено факт пошкодження автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1 за адресою: м. Миколаїв, вул. Лягіна та пр. Центральний та лист виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 липня 2017 року, згідно якого, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою по вул . Лягіна здійснює Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради. Отже, відповідач не заперечує той факт, що за ним закріплено такий об`єкт як вул . Лягіна , однак, як зазначає сам позивач у своєму позові він припаркував свій автомобіль біля свого офісу, який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 74А/5 .

За таких обставин виникають сумніви щодо правових підстав дослідження судом доказів, які стосуються іншої географічної точки та не мають відношення до даної справи.

Разом з цим, судом не встановлено, яким саме чином гілка опинилась на автомобілі та чи саме гілкою завдано пошкодження власності позивача, а також не було встановлено необхідність проведення відновлювального ремонту автомобіля саме у зв`язку з падінням гілки на автомобіль та саме в такому обсязі, який зазначає позивач.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Доводи відзиву обґрунтовував тим, що 20 червня 2017 року на його автомобіль впала суха гілка одного з дерев, яка з вини відповідача не була своєчасно обрізана протягом вегетаційного періоду, щоб уникнути її обламування. Видаляти ціле дерево, з якого впала ця гілка ніякої потреби не було і немає. Відповідачу треба було зробити своєчасне обрізання саме цієї сухої гілки, як це вимагається п.9.1.11.2 Правил та рішенням виконкому Миколаївської міськради від 28 лютого 2014 року № 208. Ніяких заяв або звернень юридичних чи фізичних осіб, при цьому не потрібно, оскільки це є прямим щорічним обов`язком відповідача. Останній помилково розуміє свої службові обов`язки, які встановлені п. 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006 року та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 року за № 880/12754.

Крім того позивач зазначав, що відповідача запрошували взяти участь у проведенні огляду пошкодженого автомобіля, з метою встановлення розміру збитків, однак, у зазначений у запрошенні час представник відповідача не прибув.

Відповідно до висновку експерта - товарознавця № 116/08-17 від 16 серпня 2017 року про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача склала 16 351 грн. 03 коп., а вартість експертного дослідження - 1 500 грн. Вказані обставини позивач підтвердив належними доказами, надавши суду зазначений вище висновок та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 89/08-17 від 16 серпня 2017 року на суму 1 500 грн.

Водночас, ОСОБА_1 , також не погоджуючись з рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року, оскаржив його в апеляційному порядку в частині відмови у стягненні з відповідача на його користь моральної шкоди, просив скасувати оскаржене судове рішення в цій частині та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позов.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що він є адвокатом, членом громадської організації «Миколаївський обласний союз ветеранів АТО» і членом громадської організації «учасників і інвалідів АТО», внаслідок чого має зобов`язання з вирішення справ і питань, які є вкрай важливими для його клієнтів, громадських організацій та для нього самого. В результаті пошкодження його автомобіля, він зазнав моральні страждання та переживання, оскільки в результаті цього, він був позбавлений можливості пересуватися на автомобілі, здійснювати необхідні йому поїздки з метою оперативного вирішення вказаних вище справ і питань. Вказані обставини порушили його життєвий уклад та звичайне йому дозвілля, він пережив морально-психологічний стрес, шок, негативні емоції, що значно погіршило його загальне самопочуття та стан здоров`я.

Отже, моральна шкода позивача полягає у додаткових матеріальних витратах і душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна та бездіяльністю та байдужістю відповідача у вирішенні цієї проблеми.

Завдану моральну шкоду позивач оцінює сумою 152 402, 90 грн., що складає 5 000 Євро за офіційним курсом НБУ станом на момент подання позову (3048,0581 грн. за 100 Євро) та вважає її розумною і справедливою, оскільки заявлений курс на євроінтеграцію України безумовно означає і європейську відповідність органів державної влади України перед своїм

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України у редакції Закону України N 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як встановлено судом першої інстанції, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за позивачем - ОСОБА_1 .

Згідно листа Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області від 06 липня 2017 року в ході проведення перевірки за заявою ОСОБА_1 , зареєстрованої до ЖЄО № 13899 від 20 червня 2017 року, співробітниками було встановлено факт пошкодження автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою: м. Миколаїв , вул. Лягіна та пр. Центральний.

Відповідно листа виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 липня 2017 року організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою по вул . Лягіна здійснює Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради.

Згідно висновку № 116/08-17 від 16 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA CAMRY, 2,4 VVT-I Executive AT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , складає 16 351 грн. 03 коп.

Відповідно листа Миколаївського обласного центру з гідро метрології від 29 серпня 2017 року видно, що 20 червня 2017 року небезпечних явищ у м. Миколаєві не спостерігалось.

Відповідно до рішення Миколаївської міської ради № 208 від 28 лютого 2014 року затверджені об`єкти благоустрою міста Миколаєва, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів Миколаївської міської ради. За переліком даного рішення, вулиця Лягіна знаходиться на балансі адміністрації Центрального району м. Миколаєва.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено право громадян звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

З урахуванням визначених ст.ст. 12, 13 ЦПК України принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, та правовому аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами певні обставини, зокрема, факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Отже, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Отримання механічних пошкоджень транспортного засобу, власником якого є позивач, внаслідок падіння сухої гілки дерева, та розмір заподіяної шкоди підтверджуються наданими позивачем висновком Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області від 06 липня 2017 року , за яким в ході проведення перевірки за заявою ОСОБА_1 , зареєстрованої до ЖЄО № 13899 від 20 червня 2017 року, було встановлено факт пошкодження автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер НОМЕР_1 за адресою: м. Миколаїв, вул. Лягіна та пр. Центральний, протоколом огляду транспортного засобу, висновком експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу № 116/08-17 від 16 серпня 2017 року, складеного експертом товарознавцем Болдарєвим С.М. на підставі заяви ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA CAMRY, 2,4 VVT-I Executive AT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , складає 16 351 грн. 03 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Статтею 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 6 вересня 2005 року № 2807-ІV ( далі - Закон № 2807-ІV) визначено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Пунктом 1 ст. 13 Закону № 2807-ІV встановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території.

Елементами (частинами) об`єктів благоустрою згідно зі ст. 21 цього закону є: 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Згідно зі ст. 15 цього ж закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності.

У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

За приписами ст. 25 цього Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

На об`єктах державної чи комунальної власності межі закріпленої території та обсяги пайової участі визначають місцеві органи влади.

Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень виконавчих комітетів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

За ч. 7 ст. 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до пунктів 2.1, 5.1, 5.4., 5.5 Правил на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

З огляду на викладене, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування або їх виконавчими органами підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Також, відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи.

Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

За даними обстежень складають відповідні акти.

Приписами п. 9.1.11-9.1.12 Правил передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі).

Підпунктом 7 п. "а" ч. 1 ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Отже до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування або його виконавчим органом, як відповідальну особу за стан зелених насаджень у дворі біля будинку по вул. Лягіна, та пр. Центральний в м. Миколаєві .

Рішенням Миколаївської міської ради від 27 січня 2011 р. № 3/10 затверджена структура виконавчих органів міської ради, до складу якої входять, створені нею за територіальним принципом, адміністрації районів міста Миколаєва.

Як встановлено рішенням Миколаївської міської ради № 208 від 28 лютого 2014 року закріплено перелік об`єктів, благоустрою міста, що фінансуються з міського бюджету, організацію та забезпечення догляду та санітарного стану яких здійснюють адміністрації районів міської ради.

В п. 23 цього переліку зазначено вулицю Лягіна, яка розташована на території Центрального району міста та яка закріплена за адміністрацією Центрального району міської ради.

Згідно з пунктами 3.4.2, 3.4.3, 3.4.17 Положення про адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 23 лютого 2017 року № 16/32 на адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради покладено контроль за організацією робіт з утримання, благоустрою та санітарного очищення території району, організація та контроль за дотриманням Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві на території району.

Відповідно до п. 1.5 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затвердженого рішенням міської ради від 16 травня 2013 року № 28/10, організація і контроль за роботами із благоустрою, прибирання і санітарного утримання території по підтримці чистоти і порядку покладається на адміністрації районів Миколаївської міської ради.

За п. 2.3. вказаних Правил благоустрій та утримання земельної ділянки і прилеглої до неї території містить у собі своєчасне санітарне прибирання й очищення зелених зон і насаджень відповідно до технологічної карти їх утримання; догляд за зеленими насадженнями, знесення аварійних і сухостійних дерев.

Згідно з п.п. 3.3. Правил охорона, утримання та відновлення зелених насаджень, а також видалення дерев на об`єктах благоустрою за рахунок бюджетних коштів виконується балансоутримувачем чи спеціалізованим підприємством на умовах договору з останнім, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування, згідно з чинним законодавством - за рахунок коштів їх власників, власними силами або відповідно до укладеної угоди зі спеціалізованими підприємствами згідно з нормативами, затвердженими у встановленому порядку.

З наданої інформації виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 липня 2017 року встановлено, що до функцій адміністрації Центрального району відповідно до п. 3.4.16 Положення належить організація та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів на території, прилеглій до житлових будинків всіх форм власності.

Отже міська рада, яка від імені територіальної громади, відповідно до ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», є відповідальною за організацію благоустрою на території міста, своїм рішенням, в межах наданих повноважень визначила адміністрацію Центрального району відповідальною за організацію та забезпечення догляду та санітарного стану об`єктів благоустрою на території Центрального району, у тому числі і щодо зелених насаджень на вул. Лягіна м. Миколаєва .

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідні докази, які б підтверджували виконання адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради покладених на неї зазначених функцій, відповідачем не надано.

З огляду на встановлені обставини та зазначені правові норми, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради, тільки за зверненням юридичних чи фізичних осіб, які фіксуються у службі оперативного реагування «1588» департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, і тільки за наявності вказаних підстав, може здійснювати заходи щодо організації та виконання робіт із знесення, кронування та санітарної обрізки дерев і кущів, в межах встановлених обмежень, не заслуговують на увагу.

Також є неспроможними твердження скаржника, що на балансі відповідача не перебуває територія, де відбулося пошкодження транспортного засобу позивача, оскільки саме відповідачем за правилами ст.ст. 76-81 ЦПК України не доведено переконливими доказами цей факт, а тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність правовим підстав для притягнення Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради до відповідальності.

Посилання скаржника при цьому, що вказана подія сталася біля офісу, який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Центральний, 74А/5, яка не входить до території, яку обслуговує відповідач, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки автомобіль був припаркований по вул. Лягіна та адреса будинку в даному випадку немає правового значення.

Адміністрація Центрального району не надала доказів того, що було визначено на конкурсних засадах балансоутримувача саме зелених насаджень, які розміщені вздовж вул. Лягіна або підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за цими зеленими насадженнями.

Елементним складом цивільного правопорушення є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому, в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Наявність вини заподіювача презюмується, якщо він не доведе, що шкоди завдано не з його вини.

Автомобіль позивача в момент падіння сухої гілки знаходився біля будинку по вул . Лягіна .

Механічні пошкодження, яких він зазнав, сталися внаслідок падіння на автомобіль гілки сухого дерева.

Встановлене є наслідком неналежного виконання адміністрацією свого обов`язку, щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень на закріпленій території.

Таким чином, Адміністрація Центрального району не довела відсутність своєї вини, а тому саме вона має відповідати за відшкодування шкоди, заподіяній позивачу внаслідок пошкодження автомобіля.

Аргументи апеляційної скарги з того приводу, що судом не встановлено, яким саме чином гілка опинилась на автомобілі, чи саме гілкою завдано пошкодження власності позивача, необхідність проведення відновлювального ремонту автомобіля саме у зв`язку з падінням гілки та саме в такому обсязі спростовуються наданими письмовими доказами позивача, які було досліджені судом першої інстанції та їм надана відповідна оцінка.

Між тим, скаржник, ставлячи під сумнів встановлені судом обставини та надані позивачем докази, будь-яких доказів на спростування цих обставин та досліджених доказів, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та прийшов правильного і обґрунтованого цими доказами висновку про наявність вини адміністрації у пошкодженні автомобіля позивача, яке стало наслідком неналежного виконання адміністрацією Центрального району своїх обов`язків щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень на закріпленій території.

Між тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з підстав їх недоведеності з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України і чинного законодавства особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

За змістом положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України, яка зазначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку за каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до абз. 1 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 № 4 (із змінами) (далі постанова Пленуму), під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодрвується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У цивільному праві України застосовується система генерального делікту, відповідно до якої всяке заподіяння шкоди передбачається протиправним і тягне обов`язок причинителя відшкодувати цю шкоду, якщо тільки він не доведе правомочність на його заподіяння. Тобто обов`язок доказування відсутності моральної шкоди в даній справі покладений на відповідача.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних основоположних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Практикою європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду).

Як встановлено винними діями відповідача внаслідок неналежного виконання адміністрацією Центрального району своїх обов`язків щодо організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень на закріпленій території було пошкоджено майно ОСОБА_1 , в результаті чого останньому було завдано й моральних страждань, а тому останній має право на відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, колегія суддів враховує моральні переживання позивача, пережиті морально-психологічні емоції у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу, що визвало зміни у звичному укладі життєдіяльності, так як позивач був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися пошкодженим транспортним засобом та вважає достатньою компенсацію у розмірі 2 000 грн.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині позовних вимог та є підставою відповідно до ст. 376 ЦПК України для скасування цього рішення та ухвалення нового рішення в цій частині про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, а відтак рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат підлягає скасуванню.

Оскільки позивач в силу п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви з вимогами майнового та немайнового характеру - 1 280 грн. та за подачу апеляційної скарги на рішення суду в частині незгоди з рішенням суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог немайнового характеру - 704 грн., а разом 1 984 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, місцезнаходження якої м. Миколаїв вул. Інженерна, 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 05410576 на користь ОСОБА_1 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , компенсацію моральної шкоди у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, місцезнаходження якої м. Миколаїв вул. Інженерна, 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 05410576 в дохід держави 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Л.М. Прокопчук

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 26 грудня 2019 року.