Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 439/1319/16-ц

провадження № 61-23349св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року та від 23 лютого 2017 року у складі судді Шандри М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про зобов`язання провести повторно будівельно-технічну експертизу.

Зазначав, що у справі про поділ будинковолодіння відповідач провів експертизу щодо варіантів поділу будинку, проте рішення суду, ухвалене на підставі експертного висновку, виконати неможливо у зв`язку із фальсифікацією відповідачем вихідних даних. Посилаючись на викладені обставини, просив зобов`язати відповідача за власні кошти провести повторно будівельно-технічну експертизу будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору а також для уточнення підстав і предмета позову.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року визнано неподаною позовну заяву ОСОБА_1 .

Ухвала суду першої інстанції від 14 грудня 2016 року мотивована тим, що позивач не усунув недоліки позовної заяви та не сплатив судовий збір.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2016 року з підстав несплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 275 грн 60 коп.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 січня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року залишено без руху.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав невиконання вимог ухвали від 23 січня 2017 року.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвали апеляційного суду від 28 жовтня 2016 року та від 23 лютого 2017 року та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що він звільняється від сплати судового збору як споживач. Крім того, апеляційний суд не врахував його майновий стан та не звільнив від сплати судового збору.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків суду апеляційної інстанції

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

При цьому право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України»).

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Законом України «Про судовий збір» (частини 1 та 2 статті 8) у редакції, чинній на час звернення заявника із апеляційними скаргами, встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Для вчинення судом визначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір» дій необхідним є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні сплати судового збору у встановлених законом розмірах і строки, покладається на зацікавлену сторону. Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати чи про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати належні докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому розмірі.

Звільнення від сплати або відстрочення сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання розглядається з урахуванням визначених стороною обставин та доказів, які підтверджують ці обставини.

Апеляційний суд в межах дискреційних повноважень щодо прийняття апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення заявника від сплати судового збору, а згідно статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відтак, оскільки до апеляційних скарг не було додано доказу сплати судового збору, а в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку щодо наслідків розгляду цих апеляційних скарг.

Безпідставними є також доводи заявника про те, що він звільняється від сплати судового збору як споживач, оскільки підстави позову не обґрунтовані порушенням прав ОСОБА_1 як споживача послуг.

З огляду на викладене, підстав для скасування оскаржуваних ухвал та задоволення касаційної скарги не вбачається.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвали апеляційного суду Львівської області від 28 жовтня 2016 року та від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

А. О. Лесько

Є. В. Петров

С. П. Штелик