Справа № 461/6312/19
Провадження № 4-с/461/37/19

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Волоско І.Р.,

з участю секретаря судового засідання Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» Попадюк Я.З. на дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Бабкіна І.О.

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Бабкіна І.О., мотивуючи вимоги скарги наступним. Державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.08.2019 року, у зв`язку із тим, що у виконавчому документі не передбачено заходів примусового виконання. Вважає, що повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання винесено з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), адже ст.10 Закону серед переліку заходів примусового виконання рішення, який є невичерпним, вказано інші заходи примусового характеру, передбачені цим законом. Просить суд, скасувати оскаржуване повідомлення державного виконавця від 09.08.2019 року та зобов`язати відділ ДВС прийняти до примусового виконання виконавчий лист, виданий Галицьким районним судом м.Львова 28.11.2018 року.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, однак у письмових запереченнях висловив своє ставлення до скарги та вважає її безпідставною.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчив надані матеріали, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Галицьким районним судом м.Львова 28 листопада 2018 року видано виконавчий лист №461/5018/15-ц з гідно з яким, судом вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №910.77675 від 26.05.2011 року звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб «ЗАЗ» моделі «TF69YO», 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі, кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом його продажу ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі від імені власника ОСОБА_1 , для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу.

Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.08.2019 року стягувачу повертається без прийняття до виконання виконавчий документ №461/5018/15-ц, оскільки він не відповідає вимогам пункту 7 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення винесено державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бабкіною Іриною Олександрівною (а.с.8).

Вирішуючи питання про визнання дій і рішень державного виконавця неправомірними та скасування повідомлення державного виконавця, суд виходить з наступного.

Згідно п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

Відповідно до п.3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно з п. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи: 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, а саме за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст.ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 10 Закону визначено перелік заходів примусового виконання рішень, зокрема: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст.451 ЦПК України,у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд зазначає, що в даному разі при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.08.2019 року державним виконавцем не вказано, яким саме вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає документ. Державний виконавець обмежився лише посиланням на п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», що відповідно обмежує право стягувача на звернення про приведення виконавчого документа у відповідність із зазначеними вимогами.

Враховуючи викладене та доводи, наведені в скарзі, суд вважає, що у державного виконавця не було правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, без прийняття до виконання.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК (в редакції від 03 серпня 2017 року), у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Крім того, відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 02.04.2012 року під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень,розпоряджень,вимог,подання запитів, заяв,повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки суд визнав неправомірними дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області Бабкіної І.О., щодо повернення виконавчого документу стягувачу, тому суд вважає, що наявні підстави для скасування повідомлення від 09.08.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим документом №461/5018/15-ц.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 26, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу представника АТ «Ідея Банк» Попадюк Я.З. задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бабкіної Ірини Олександрівни щодо винесення повідомлення від 09.08.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим документом №461/5018/15-ц неправомірними.

Повідомлення державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бабкіної Ірини Олександрівни від 09.08.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим документом №461/5018/15-ц - скасувати.

Скаргу в частині зобов`язати Канівський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Черкаській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист, виданий Галицьким районним судом м.Львова у справі №461/5018/15-ц від 28.11.2018 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суддя І.Р. Волоско