Справа №359/353/18
Провадження №2/359/228/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

1.1. ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з жовтня 2014 року вона проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю без укладення шлюбу. 26 червня 2015 року сторони уклали шлюб, під час якого вони витратили грошові кошти в розмірі 500 доларів США та 30000 гривень на придбання автомобіля марки «Ford Sierra», номерний знак НОМЕР_1 . Крім того, вони сплатили грошові кошти в розмірі 36580 гривень 48 копійок в рахунок погашення боргів за кредитними договорами, укладеними ОСОБА_4 ще до проживання сторін однією сім`єю. Загальний розмір грошових коштів, сплачених подружжям, становить 80958 гривень 85 копійок (500 х 27,944567 + 30000 + 36580,48). Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , який залишився проживати з матір`ю. Відповідач не приймає участь в утриманні дитини. Ці обставини свідчать про те, що частка позивача в грошових коштах, витрачених на придбання транспортного засобу та погашення боргів за кредитними договорами, підлягає збільшенню до 2/3 часток та становить 53972 гривні 57 копійок (80958,85 х 2/3). ОСОБА_4 відмовляється добровільно сплатити позивачу грошові кошти у вказаному розмірі. Тому ОСОБА_3 просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 53972 гривень 57 копійок.

2. Процесуальні дії, вчинені у цивільній справі.

2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 лютого 2018 року (а.с.34-35) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 4 червня 2018 року (а.с.72-73) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 20 вересня 2018 року (а.с.100-102) було призначено судову автотоварознавчу експертизу з метою визначення вартості автомобіля марки «Ford Sierra», номерний знак НОМЕР_1 , а також вартості відновлювального ремонту у випадку, якщо транспортний засіб пошкоджений. Провад-ження у цивільній справі було зупинено на час проведення судової автотоварознавчої експертизи.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 грудня 2018 року (а.с.123) провадження у цивільній справі було поновлено.

2.5. Крім того, ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 10 квітня 2018 року, 18 травня 2018 року, 4 червня 2018 року, 10 липня 2018 року, 16 серпня 2018 року та 12 квітня 2019 року (а.с.46-47, 51-52, 76-77, 87-88, 97-98, 130-131) неодноразово було забезпечено участь представника позивача ОСОБА_1 у розгляді цивільної справи в режимі відеоконференції.

3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

3.2. Представник відповідача ОСОБА_2 не визнає позов та заперечує проти його задоволення.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. Зі змісту рішення Бориспільського міськрайонного суду від 21 липня 2017 року (а.с.24-26), залишеного без зміни ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 жовтня 2017 року (а.с.27-29), вбачається, що починаючи з жовтня 2014 року ОСОБА_3 проживала з відповідачем однією сім`єю без укладення шлюбу. На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.

4.2. 26 червня 2015 року позивач уклав з ОСОБА_4 шлюб, зареєстрований у ВДРАЦС РС Бориспільського МРУЮ.

4.3. З реєстраційної картки транспортного засобу (а.с.22) вбачається, що 20 жовтня 2015 року ОСОБА_4 придбав автомобіль марки «Ford Sierra», номерний знак НОМЕР_1 .

4.4. Зі змісту рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2017 року (а.с.62-63) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5 . Після того, як вони припинили проживати однією сім`єю, дитина залишилась проживати з матір`ю. На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню також.

4.5. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

5.2. Згідно з ч.2 ст.60, ч.2 ст.61 цього ж Кодексу вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

5.3. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

5.4. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18), у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

5.5. Згідно з ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Водночас, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

5.6. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Встановлено, що автомобіль марки «Ford Sierra», номерний знак НОМЕР_1 , був придбаний в період часу, протягом якого ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з відповідачем. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що транспортний засіб був придбаний за особисті грошові кошти ОСОБА_4 . Ці обставини свідчать про те, що автомобіль марки «Ford Sierra», номерний знак НОМЕР_1 , є об`єктом спільної сумісної власності сторін. З висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи №22719/18-54 від 23 листопада 2018 року (а.с.105-111) вбачається, що вартість вказаного транспортного засобу становить 18932 гривні 71 копійку.

6.2. Ще до початку проживання однією сім`єю з позивачем, а саме 23 травня 2012 року ОСОБА_4 уклав з ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» кредитний договір №79#1. Крім того, 14 листопада 2012 року відповідач уклав з ПАТ «ВТБ Банк» кредитний договір R5B. Під час проживання однією сім`єю з позивачем у виконання вказаних кредитних договорів були сплачені грошові кошти в загальному розмірі 36580 гривень 48 копійок. Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.10, 16-20). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що грошові кошти, сплачені у виконання кредитних договорів, були особистими грошовими коштами ОСОБА_4

6.3. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2017 року (а.с.62-63) з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 3 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Водночас, зі змісту довідки-розрахунку заборгованості (а.с.78-80) вбачається, що у ОСОБА_4 відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_5 . Ця обставина свідчить про відсутність підстав для відступлення від засад рівності часток сторін в спільному майні.

6.4. Таким чином, вартість 1/2 частки в автомобілі марки «Ford Sierra», номерний знак НОМЕР_1 , становить 9466 гривень 35 копійок (18932,71 : 2), а 1/2 частки в грошових коштах, сплачених у виконання кредитних договорів, - 18290 гривень 24 копійки (36580,48 : 2). Ці обставини свідчать про те, що у ОСОБА_4 виникло зобов`язання сплатити позивачу грошові кошти в загальному розмірі 27756 гривень 59 копійок (9466,35 + 18290,24). Однак відповідач ухиляється від добровільного виконання цього грошового зобов`язання.

7. Висновки суду.

7.1. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь позивача належить стягнути грошові кошти в розмірі 27756 гривень 59 копійок.

7.2. Водночас, підстави для стягнення з відповідача грошових коштів в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_3 слід відмовити.

8. Розподіл судових витрат.

8.1. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

8.2. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 цього ж Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

8.3. ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень та витратила грошові кошти в розмірі 6800 гривень на оплату професійної правничої допомоги. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.4, 59). Пред`явлений нею позов задоволений на 51,42% (27756,59 : 53972,57 х 100%).

8.4. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 329 гривень 8 копійок (640 : 100% х 51,42%) та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3496 гривень 56 копійок (6800 : 100% х 51,42%).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 27756 гривень 59 копійок.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення грошових коштів в більшому розмірі ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 329 гривень 8 копійок та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3496 гривень 56 копійок.

Повний текст рішення суду складений 16 травня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець