Справа № 460/2149/17 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/811/469/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що вона перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2012. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5 . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04 березня 2014 року шлюб між нею та ОСОБА_1 розірвано. З 2013 року вони проживають окремо спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, оскільки своєю неадекватною поведінкою відповідач ОСОБА_1 створював загрозу життю та здоров`ю їхньому сину та їй. Постійні сварки та триваючі конфлікти впливали на психологічний розвиток та моральний стан малолітнього сина. Відповідач вів себе дуже агресивно неодноразово наносив їй тілесні ушкодження в присутності дитини та нищив майно в квартирі. У 2013 році відповідач звернувся з заявою до органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про визначення днів побачень з дитиною. 12 грудня 2013 року комісією з питань захисту прав дитини при Яворівській РДА прийнято висновок №184, на підставі якого було дозволено ОСОБА_1 відвідувати свого малолітнього сина ОСОБА_5 щонеділі з 10 год.00 хв. до 14 год.00 хв. у присутності матері. У разі невиконання даних умов комісія запропонувала звернутись до суду для вирішення питання по суті. Однак відповідач, не дотримався приписів висновку, незважаючи на встановлений порядок побачень, який визначено виходячи з необхідності забезпечення нормального фізичного та психологічного розвитку дитини, останній вимагав таких побачень у пізній час. Вимагання відповідача щодо побачень у вечірній час супроводжувались безпідставними вимогами до неї як до матері, сварками, безперервними телефонними дзвінками, грюканням у двері та нецензурною лайкою з його вуст. Відповідач міг забрати дитину і повернути її об 23 год. 00 хв, налякану, і замучену. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП внаслідок своєї протиправної поведінки. Крім цього, відносно відповідача було відкрито кримінальне провадження за фактом нанесення їй легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке за її заявою було закрито. Внаслідок неадекватної поведінки відповідача, 03.06.2017 та 04.07.2017 було поміщено в КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». Відповідач не виконував своїх батьківських обов`язків, не дбав про фізичний та духовний розвиток сина, зокрема не забезпечував сину необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Аліментів не сплачує кошти на утримання надає один раз в півроку в сумі 500-700 грн. 03.06.2017 об 06 год. ранку відповідач перебуваючи в стані агресії кидав камінням по вікнах квартири в той час коли всі спали, тобто чинив загрозу дитині і її сім`ї, яка проживала в цій квартирі. У зв`язку з цим вона змушена була звернутися до органу опіки та піклування Яворівської РДА Львівської області щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносного його неповнолітнього сина ОСОБА_5 . Згідно висновку Яворівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, від 29.08.2017, така вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_1 батьківських прав, відносно його малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 640 грн. 20 коп..

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що матеріали справи не містять негативних характеристик, доказів його винної поведінки та умисного ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, а тому застосування судом такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав є передчасним. Вказує, що між ним та позивачкою існують непорозуміння щодо спілкування з дитиною, позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином та у його вихованні, що підтверджується зверненнями апелянта до Комісії з питань захисту дитини при Яворівській райдержадміністрації. Вважає, що у його поведінці відсутні передбачені ст. 164 СК України підстави для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, покликаючись на доводи, викладені у відзиві на скаргу.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності представника органу опіки та піклування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Суд установив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 04.03.2014 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між сторонами проживає з матір`ю.

Предметом спору у даній справі є позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд установив, що 29.08.2017 Яворівська районна державна адміністрація як органом опіки та піклування дала висновок №694/17 про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно його малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України (а.с.35).

Згідно пункту другого частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеним, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Проте ураховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд не встановив у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, і в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька батьківських прав.

З матеріалів справи убачається, що предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини при Яворівській райдержадміністрації була заява ОСОБА_1 щодо встановлення днів та годин, в які він зможе бачитися із своїм малолітнім сином ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з сином. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при Яворівській райдержадміністрації від 12.12.2013 № 184 ОСОБА_1 надано дозвіл відвідувати свого малолітнього сина щонеділі з 10.00 до 14.00 в присутності матері (а.с.7).

17.01.2017 комісія з питань захисту прав дитини при Яворівській райдержадміністрації встановила наступний порядок побачень та проведення спільного дозвілля ОСОБА_1 з сином: у будні дні: щовівторка та щоп`ятниці з 17.00 до 20.00; у вихідні дні: перша, третя субота місяця з 11.00 до 20.00; друга, четверта неділя місяця з 11.00 до 20.00.

У провадженні Яворівського районного суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 про визначення порядку участі в спілкуванні і вихованні дитини (справа № 460/4415/16).

Викладене свідчить про інтерес батька до дитини, бажання брати участь у його вихованні.

Матеріали справи не містять доказів винної поведінки та умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина.

Колегія суддів вважає, що не можна погодився з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий винесено без достатніх правових підстав, невмотивовано, він не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на дитину.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна.

Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 17.12.2006 наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається, «що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини».

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції неправильно застосував норми ч.1 ст.164 СК України та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що призвело до ухвалення незаконного рішення, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2018 року скасувати, постановити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний тест постанови складено: 30.08.2019

Головуючий

Судді