Провадження № 22-ц/802/695/19 Категорія: 55 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Мельніченко Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

16 листопада 2018 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з 16 грудня 2015 року він перебував у відповідача на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, з якої наказом відповідача №2347-К від 18 жовтня 2018 року його звільнено на підставі п.9 ст.36 КЗпП України, п.6 ч.1 ст.29 та ч.2 ст.34 Закону України «Про запобігання корупції».

Вважає вказаний наказ незаконним, оскільки він не містить обґрунтування підстав, що давали б право на його звільнення. Наявний у його діяльності конфлікт інтересів міг бути врегульований шляхом усунення його від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги (т.1 а.с.207), просив визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення №2347-К від 18.10.2018, поновити його на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 57615,72 грн. та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ №2347-К від 18.10.2018 про звільнення ОСОБА_2 з посади старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Волинській області; поновлено ОСОБА_2 на зазначеній посаді з 19.10.2018; стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_2 57615 грн. 72 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 4000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті в дохід держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у відповідача на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Волинській області, з якої був звільнений наказом відповідача №2347-К від 18.10.2018 року на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України та п.6 ч.1 ст.29, ч.2 ст.34 Закону України «Про запобігання корупції». Підставою звільнення зазначено повідомлення відповідача від 26.09.2018 № 8216/11/15-18 (т.1 а.с.122, 123).

Із вказаного повідомлення вбачається, що відповідач для врегулювання потенційного конфлікту інтересів запропонував позивачу переведення на іншу вакантну посаду старшого державного інспектора відділу надання адміністративних послуг Управління Укртрансбезпеки у Львівській області та попередив, що у разі його незгоди будуть вжиті заходи, передбачені ч.2 ст.34 Закону України «Про запобігання корупції» (т.1 а.с.127-128).

Відповідно до статей 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є: особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті; б) особи, які не є державними службовцями, посадовими особами місцевого самоврядування, але надають публічні послуги (аудитори, нотаріуси, оцінювачі, а також експерти, арбітражні керуючі, незалежні посередники, члени трудового арбітражу, третейські судді під час виконання ними цих функцій, інші особи, визначені законом); в) представники громадських об`єднань, наукових установ, навчальних закладів, експертів відповідної кваліфікації, які входять до складу конкурсних комісій, утворених відповідно до Закону України «Про державну службу»; 3) особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2.50 посадової інструкції на позивача покладено обов`язок дотримуватися вимог антикорупційного законодавства (т.1 а.с.178-185). Таким чином, позивач є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з ч.4 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» безпосередній керівник або керівник органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади, якому стало відомо про конфлікт інтересів підлеглої йому особи, зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходи для запобігання та врегулювання конфлікту інтересів такої особи.

Судом вірно встановлено, що у діяльності позивача виник потенційний конфлікт інтересів, який пов`язаний із тим, що його сестра ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює свою діяльність у сфері пасажирських перевезень.

Частиною першою статті 29 цього Закону встановлено, що зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом: 1) усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів; 2) застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень; 3) обмеження доступу особи до певної інформації; 4) перегляду обсягу службових повноважень особи; 5) переведення особи на іншу посаду; 6) звільнення особи.

За змістом п.9 ч.1 ст.36 КЗпП України вбачається, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Судом вірно встановлено, що у діях позивача наявний потенційний конфлікт інтересів, який має постійний характер.

Переведення особи, уповноваженої на виконання функцій держави

або місцевого самоврядування, або прирівняної до неї особи на іншу посаду (стаття 34 Закону) здійснюється:

при наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів;

за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації;

якщо конфлікт інтересів має постійний характер;

якщо не може бути врегульований шляхом усунення такої особи

від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті, обмеження її доступу до інформації, перегляду її повноважень

та функцій, позбавлення приватного інтересу;

за наявності вакантної посади, яка за своїми характеристиками відповідає особистим та професійним якостям особи;

за наявності згоди на переведення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи.

Звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави

або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи з займаної посади у зв`язку з наявністю конфлікту інтересів здійснюється:

при наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів;

якщо конфлікт інтересів має постійний характер;

не може бути врегульований в будь-який інший спосіб, в тому числі через відсутність згоди на переведення або на позбавлення приватного інтересу.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідач запропонував позивачу іншу вакантну посаду для переведення, на яку згоду позивач не надав, письмово обґрунтувавши безпідставність для такого переведення у зв`язку із можливістю врегулювання конфлікту інтересів шляхом усунення його від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті, як це було запропоновано у службовій записці, підписаній його начальником управління та адресованій відповідачу (т.1 а.с.126, 129-135).

Судом вірно встановлено, що при прийнятті позивача на роботу останній ще 16 грудня 2015 року на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» подав на ім`я голови Укртрансбезпеки ОСОБА_4 повідомлення про те, що його сестра ОСОБА_3 має ліцензію на право надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів автобусами, з яким 01.02.2016 ознайомився начальник управління Укртрансбезпеки у Волинській області Степанов В.П. (т.1 а.с.18). На підставі цього повідомлення позивач не приймав участі при проведенні перевірки перевізника ФОП ОСОБА_3 , що стверджується відповідним листом Управління Укртрансбезпеки у Волинській області №2563/21-18 від 05.11.2018 (т.1 а.с.26).

Посилання представника відповідача на ту обставину, що таке повідомлення позивача від 16.12.2015 відсутнє у матеріалах його особової справи - відхиляються апеляційним судом, оскільки формування особової справи не належить до обов`язків позивача, а відповідач для з`ясування цієї обставини та спростування наданих позивачем доказів не проводив жодних дій, наприклад, службової перевірки.

Повідомлення 25.09.2018 позивачем начальника Управління Укртрансбезпеки у Волинській області ОСОБА_5 про наявність конфлікту інтересів через те, що його рідна сестра ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, яка здійснює діяльність у сфері пасажирських перевезень - не впливає на правильність судового рішення, оскільки судом вірно встановлено, що вказане повідомлення було написане ОСОБА_2 повторно та у зв`язку із проведенням перевірки Управління Укртрансбезпеки у Волинській області на підставі наказу відповідача від 29.08.2018 №728 (т.1 а.с.26, 125).

Посадові завдання і обов`язки старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Волинській області визначені розділом ІІ його Посадової інструкції.

Так, зокрема, відповідно до п.п. 2.1, 2.4, 2.12-2.13, 2.18 посадової інструкції до повноважень ОСОБА_2 входить: здійснювати нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту; здійснювати контроль за додержанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення пасажирів на міжобласних автобусних маршрутах; у межах компетенції брати участь та проводити технічне розслідування дорожньо-транспортних пригод, катастроф, аварій, подій на автомобільному транспорті; здійснювати контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів автомобільним експортом.

Відповідно до вимог ст.34 Закону України «Про запобігання корупції» переведення особи, уповноваженої на виконання функцій держави

або місцевого самоврядування, або прирівняної до неї особи на іншу посаду здійснюється, якщо конфлікт інтересів не може бути врегульований шляхом усунення такої особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті, а звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи з займаної посади у зв`язку з наявністю конфлікту інтересів здійснюється, якщо конфлікт інтересів не може бути врегульований в будь-який інший спосіб.

Згідно з ч.2 ст.30 Закону України «Про запобігання корупції» усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, а також залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації здійснюється за рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в якому працює особа.

Судом вірно встановлено, що наявний у позивача конфлікт інтересів може бути врегульований шляхом усунення його від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті у випадку здійснення перевірки щодо його рідної сестри ОСОБА_3 - фізичної особи-підприємця, яка здійснює діяльність у сфері пасажирських перевезень, у зв`язку із чим відсутні підстави як для переведення, так і для звільнення позивача.

Решта доводів апеляційної скарги є повторенням доводів відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції дав повну та об`єктивну оцінку.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених у судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді