КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №761/27076/19

28 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Гаращенка Д.Р.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року, постановлену під головування судді Пономаренко Н.В., про повернення позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказав, що ним усунуті недоліки позовної заяви в повному обсязі. Крім того, якщо суд вважав, що він не надав докази та відповідне обґрунтування позовних вимог, то мав провести попереднє судове засідання на якому вияснити вказані питання, а не повертати його позовну заяву.

У відповідності до вимог статті 353, 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові), що є об`єктом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідачів шляхом списання з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь, як потерпілого від протиправних дій і бездіяльності Служби безпеки України, суму моральної шкоди в розмірі 240000 грн. за недотримання норм національного кримінально-процесуального законодавства України і систематичне вчинення протизаконних дій, при невиконанні останніх 4-х судових рішень з повного об`єму не виконаних по його справах 288 ухвал.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, з тих підстав, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме: в позові не зазначено конкретних обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги та не зазначено докази, що підтверджують ці обставини, тому позивачу необхідно конкретизувати які норми національного кримінально-процесуального законодавства України не дотримано відповідачем 1, зазначити які саме рішення не виконані, вказати які систематично вчинялись протизаконні дії при невиконанні рішень та надати докази на підтвердження вказаних у позовній заяві обставин, Крім того, в ухвалі було вказано, що позивачу необхідно зазначити у позовній заяв: попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів), з тим самим предметом позову та з тих самих підстав.

18 липня 2019 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто її позивачу.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунено недоліки позовної заяви в повному обсязі, а саме: позивач не виконав вимоги ухвали, в частині щодо зазначення конкретних обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги та зазначення доказів, що підтверджують ці обставини, позивачем не було конкретизовано, які саме норми національного кримінально-процесуального законодавства України не дотримано відповідачем 1, не зазначено, які саме рішення не виконані, не вказано які протизаконні дії систематично вчинялись при невиконанні рішень, не надано докази на підтвердження вказаних у позовній заяві обставин.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він не ґрунтується на вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Статтею 175 ЦПК України встановлено форму та зміст позовної заяви.

Так ч. 3 ст. 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У частинах першій-третій статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву.

Разом з тим, визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунено недоліки в повному обсязі, а саме: позивач не виконав вимоги ухвали, в частині щодо зазначення конкретних обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги та зазначення доказів, що підтверджують ці обставини, судом вказано, що позивачу необхідно було конкретизувати, які саме норми національного кримінально-процесуального законодавства України не дотримано відповідачем 1, зазначити які саме рішення не виконані, вказати які систематично вчинялись протизаконні дії при невиконанні рішень, надати докази на підтвердження вказаних у позовній заяві обставин.

При цьому, з позовної заяви, викладеної в новій редакції на виконання вимог ухвали суду від 15.07.2019 року вбачається, що позивач виклав в ній зміст своїх позовних вимог, зазначив докази та виклав обставини справи так як вважав за потрібне, що відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заява не може бути визнана неподаною та повернута позивачу з підстав не надання ним доказів. Питання про доведеність порушеного права та інтересів вирішується за результатами розгляду справи по суті.

При цьому, в статті 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Також згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання.

Зазначені норми процесуального визначають, що всі питання, які виникають щодо процедури проведення судового засідання, в тому числі щодо з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, можуть бути вирішені в підготовчому засіданні.

Відповідно ч.3 ст. 13 ЦПК України, позивач розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

З уточненої позовної заяви вбачається, що позивач зазначив зміст свої позовних вимог, докази, якими вони підтверджуються та виклав обставини справи так як вважав за потрібне, що відповідає ст. 175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Таким чином висновок суду про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху спростовується матеріалами справи та є помилковим.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року постановлена з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, а тому, за правилами ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року про повернення позовної заяви скасувати, справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: