Справа № 361/3869/19
Провадження № 2/361/2581/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
09 грудня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, визнання винним у заподіянні шкоди,

В С Т А Н О В И В:
У травні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь в/частини суму матеріальної шкоди у розмірі 212031 грн. 00 коп., а також 5 033 грн. 47 коп. судового збору.

В обґрунтування позову представник позивач зазначив, що 15 квітня 2019 року в ході проведення контрольного заходу по перевірці внутрішнього фінансового аудиту та аудитувідповідності фінансово господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 Північно-східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту було виявлено факт не відшкодованої матеріальної шкоди державі в особі військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 на суму 70 677 грн. 00 коп.
Позивач зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , м. Бахмут Донецької області на посаді заступника командира частини з озброєння начальника технічної частини. Військова частина польова пошта НОМЕР_2 відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 31 березня 2017 року № Д-322/1/4 дск з 01 липня 2017 року змінила умовне найменування на військову частину НОМЕР_3 , а відповідно до директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30 січня 2018 року № Д-322/1/1 дск 25 окремий мотопіхотний батальйон військову частину НОМЕР_3 було введено в склад військової частини НОМЕР_1 як лінійний мотопіхотний батальйон.
Відповідно до довідки Броварського МВ ГУ МВС України встановлено, що 31 липня 2017 року в селі Рудня Броварського району Київської області на вул. Київська 30 ОСОБА_1 скоїв ДТП внаслідок якої автомобіль марки НИВА CHEVROLET, військовий номерний знак НОМЕР_4 , отримав механічні пошкодження у вигляді повної деформації автомобілю. У військовій частині польова пошта НОМЕР_2 з цього приводу у 2016 році провели службове розслідування, в ході якого притягнуто до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 на суму 70 677 грн. 00 коп. за наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 30 грудня 2016 року № 552.
Відповідно до пункту 1 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 1995 року № 880, було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2019 року № 683 про внесення змін до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 30 грудня 2016 року № 552, щодо притягнення ОСОБА_1 за недбале ставлення до військового майна, яке виразилося у достроковому виведенні з ладу автомобіля НИВА CHEVROLET 2007 року випуску, військовий номер НОМЕР_4 до підвищеної матеріальної відповідальності з урахуванням кратності в сумі 212 031 грн. 00 коп. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у Збройних Силах України, примусове стягнення коштів з його грошового забезпечення не можливо через призупинення виплат останньому.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року ОСОБА_2 провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Представник позивача військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розглядсправи за його відсутностідо суду не подавав.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщопозивач не заперечуєпроти такого вирішеннясправи.

Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до відомості від 18 квітня 2019 року, довідки від 03 серпня 2015 року в селі Рудня Броварського району Київської області на вул. Київська 30 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки НИВА CHEVROLET, військовий номерний знак НОМЕР_4 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , в результаті якої автомобіль НИВА CHEVROLET отримав механічні пошкодження, вартість завданої шкоди складає 70 677 грн. 00 коп. (а.с. 4, 6).

Відповіднодо наказу № 552 від 30 грудня 2016 року з ОСОБА_1 вирішено стягнути 70 677 грн. 00 коп., внаслідок завданої матеріальної шкоди (5).

Згідно із довідкою № 722 від 17 квітня 2019 року, вбачається що військова частина польова пошта НОМЕР_2 перейменовано на військову частину НОМЕР_3 (а.с. 10).
Відповідно до наказу № 683 від 24 травня 2019 року внесено зміни до наказу військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 30 грудня 2016 року № 552, а саме, стягнути з ОСОБА_1 212 031 грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП з коефіцієнтом кратності 3 (а.с. 11,12).
Із акту № 1455 від 22 травня 2019 року вбачається, що автомобіль НИВА CHEVROLET № Х180652, 2007 року випуску, знищений внаслідок ДТП та підлягає списанню, а сума втрат відшкодуванню за рахунок винних осіб (а.с. 13-14).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР визначено, що відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді.
Особи, які посягають на державну власність, недбало ставляться до озброєння, техніки та іншого військового майна, притягаються до матеріальної відповідальності. Притягнення до матеріальної відповідальності не звільняє від дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 2 Положення № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
У випадках, передбачених п. 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.
Відповідно до п. 3 Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:
а) заподіяння прямої дійсної шкоди;
б) протиправної їх поведінки;
в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;
г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність)військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
Відповідно до п. 13 Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Відповідно до п. 14 Положення № 243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2 - 10- кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. а розділу у трикратному розмірі військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості. Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 № 880.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про Збройні Сили України, статті 10 Закону України Про оборону України Збройні Сили України - це військове формування, на яке покладено оборону України, її суверенітету та територіальної цілісності. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснюється Міністерством Оборони України, яке відповідно до статті 3 Закону України Про Збройні Сили України та Указів Президента України від 06.04.2011 № 406/2011 і від 09.12.2010 № 1085/2010, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Вказаний орган здійснює керівництво структурними підрозділами Збройних Сил України, до ряду яких відноситься відповідно до ст. 3 Закону України Про Збройні Сили України і військова частина НОМЕР_1 , яка фінансується і забезпечується необхідними видами постачання за рахунок Державного бюджету України. Тому спричинення збитку окремій військовій частині Збройних Сил України - це безпосередній збиток державі.
Таким чином, вивчивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, їх слід задовольнити, позивач має право вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 212 031 грн. 00коп, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 5 033 грн. 47 коп.

Керуючисьст.ст. 76 80, 259, 263, 265, 268, 280, 282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму завданої шкоди в розмірі 212031 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 5033 грн. 47 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.