СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр.№ 4-с/759/182/19
ун.№ 759/1727/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Київ

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА

пр.№ 4-с/759/182/19

ун.№ 759/1727/16-ц

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Київ

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА

пр.№ 4-с/759/182/19

ун.№ 759/1727/16-ц

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Семененко В.С.,

представника скаржника адвоката Простибоженка О.С.,

заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи адвоката Райх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Простибоженка Олега Сергійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Простибоженко Олег Сергійович звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, та з урахуванням нової редакції скарги просить визнати неправомірними та скасувати постанову від 21.01.2019 про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 31 142,88 грн. і постанову від 21.01.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 380,96 грн., постановлені головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального у правління юстиції у місті Києві Буряк Мариною Ігорівною у межах виконавчого провадження № 53872481, а також постанову від 15.11.2019 про перевірку матеріалів виконавчого провадження, постановлену начальником відділу районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сувало Михайлом Степановичем у межах виконавчого провадження № 53872481. Також представник скаржника просить поновити строк на оскарження зазначених постанов у межах виконавчого провадження № 53872481, у зв`язку з тим, що стороною боржника не було отримано оскаржуваних постанов, про їх існування сторона дізналася випадково 09.10.2019 при отриманні довідки-розрахунку заборгованості за аліментами. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 53872481 з примусового виконання виконавчого листа №759/1727/16-ц від 12.04.2017, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Отримуючи 09.10.2019 довідку-розрахунок заборгованості за аліментами ОСОБА_2 , його представника було повідомлено про наявність постанови від 21.01.2019 про накладення штрафу на боржника на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та постанови 21.01.2019 про стягнення виконавчого збору. Водночас, на думку скаржника, станом на 21.01.2019 не сплинув рік від дати набрання законної сили законом, який дозволив накладати штраф, наявні порушення при обчисленні строку для накладення штрафу, невірна сума заборгованості, відтак, підстави для винесення вказаної постанови - відсутні. Також, на думку скаржника, у виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оскільки станом на 21.01.2019 заборгованість не була погашена. Постанова про перевірку матеріалів підлягає скасуванню, на думку скаржника, оскільки ухвала суду, яка стала підставою для її винесення, була винесена з інших підстав, а зроблений перерахунок було вчинено на підставі інформації про встановлене місце проживання боржника у м.Чернігові, що не було предметом розгляду в суді. З огляду на викладене, сторона боржника вважає вказані постанови незаконними і необґрунтованими та такими, що порушують права боржника, тому постанови підлягають скасуванню в судовому порядку.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 та її представник проти задоволення скарги заперечували, вважали винесені постанови таким, що винесені у повній відповідності до вимог закону, у задоволенні скарги просили відмовити.

Головний державний виконавець Буряк М.І. надав письмові пояснення по вказаній скарзі, просив відмовити у її задоволенні, наголошуючи на тому, що всі рішення були винесені у відповідності до вимог законодавства, справу просив розглядати без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Як вбачається з матеріалів скарги представник скаржника отримав оскаржувані постанови 09.10.2019. При цьому, в матеріалах справи наявні відомості про направлення копій оскаржуваних постанов боржнику, проте відсутні відомості про отримання скаржником копій вказаних постанов.

Згідно ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скаржником пропущено строк на подання скарги з поважних причин, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку на подання скарги, підлягає задоволенню, а пропущений з поважних причин строк для подання скарги - поновленню.

Щодо суті скарги, слід зазначити наступне.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 53872481 з примусового виконання виконавчого листа №759/1727/16-ц від 12.04.2017, виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою від 21.01.2019 державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк М.І. за несплату в повному обсязі аліментів на протязі двох років накладено на боржника ОСОБА_2 штраф у розмірі 31142,88 грн.

За змістом пункту 5 частини 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат за проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Відповідно до ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державного виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ч. 2 ст. 74 Закону України „ Про виконавче провадження " передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця чи посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання інших органів( посадових осіб) у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в прядку передбаченому законом.

Частиною 14 ст. 71 Закону України „ Про виконавче провадження " передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 30 відсотків заборгованості зі сплати аліментів.

Вказаною нормою доповнено Закон України „ Про виконавче провадження " на підставі Закону України „ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання " № 2475 -У111 від 03.07.2018, норма набрала чинності 28.08.2018 року.

Штраф - це один з видів забезпечення виконання зобов`язання ( ст. 546, 549 ЦК України) який має допоміжний стосовно основного зобов`язання характер.

Суми штрафів передбачених цією статтею стягуються з боржника і перераховуються стягувачу - фізичній особі, тобто між сторонами починає існувати приватно - правовий спір.

Відтак, штраф за наявність заборгованості по сплаті аліментів має цивільно - правову природу. Отже, спір щодо правомірності вжиття заходів цивільно - правої відповідальності є приватно - правовим, тому цей спір підлягає вирішенню в межах цивільної юрисдикції.

Водночас, слід зазначити, що згідно з довідкою-розрахунком заборгованості боржника зі сплати аліментів, її розмір станом на 01.09.2018 року становить 90390, 25 грн, також до розрахунку заборгованості державним виконавцем включений період, починаючи з вересня 2018 року по грудень 2018 року .

Статтею 58 Конституції України, визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Зважаючи на встановлене ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України правило, застосувати цей закон до заборгованості боржника з метою накладення штрафу, передбаченого новою ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець міг лише з 28.08.2018 року.

Проте, судом встановлено, що в довідці-розрахунку, на підставі якої державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу включений період заборгованості, що виник до дати набрання чинності законом № 2475-VIII.

Державним виконавцем не надано суду доказів того, що сукупний розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів, який перевищує суму відповідних платежів за три роки, виник вже після дати набрання чинності ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, суд погоджується з доводами боржника про неправомірність рішення державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу як такої, що суперечить вимогам закону, відтак, підлягає скасуванню.

Постановою від 21.01.2019 державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк М.І. стягнуто з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір в розмірі 10380, 96 грн.

Водночас, при винесенні вказаної постанови, державним виконавцем так само були застосовані положення ч.4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», які набули законної сили лише з 28.08.2018 року, при цьому, сума боргу для розрахунку розміру виконавчого збору, охоплювала період до набрання законної сили вказаним законом. Відповідно, вказана постанова також підлягає скасуванню.

Щодо вимоги скарги про скасування постановою начальника відділу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сувало М.С. від 15.11.2019, якою визнано дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк М.І. з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №759/1727/16-ц від 12.04.2017 при здійсненні розрахунку заборгованості від 07.10.2019, такими що вчинені з порушенням вимог Сімейного кодексу України , ст. 71 ЗУ від 02.06.201 №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» та скасовано розрахунок заборгованості від 07.10.2019 в рамках ВП №53872481, суд зазначає про таке.

Згідно з положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження передбачений Розділом XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Відповідно до положень п. 1 Розділу XIIІнструкції з організації примусового виконання рішень перевірити законність виконавчого провадження мають право зокрема начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Згідно з п. 7 Розділу XIIІнструкції з організації примусового виконання рішень про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому та шостому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Вбачається, що оскаржуваною постановою встановлено, що державним виконавцем на підставі наданих документів щодо проживання боржника у період з січня 2016 по серпень 2018 у м.Чернігові здійснено перерахунок попередньої заборгованості, попри наявності в матеріалах виконавчого провадження ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 26.12.2018 про визнання розрахунків державного виконавця правомірними.

При цьому, в описовій частині ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 26.12.2018 зазначено, що скаргу було подано, в тому числі, з огляду на те, що при розрахунку заборгованості державним виконавцем було застосоване положення ч.3 ст.195 СК України та здійснено розрахунок із застосуванням середнього розміру заробітної плати по м.Києву. При цьому, серед іншого, судом було встановлено, що розрахунок заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_2 здійснено державним виконавцем з дотриманням вимог законодавства, в межах своїх повноважень та без порушення прав сторін виконавчого провадження.

Окрім того, резолютивна частина оскаржуваної постанови свідчить про визнання дій державного виконавця на підставі документів щодо мешкання боржника в місті Чернігові, який зареєстрований та працює в м.Києві, такими, що вчинені з порушенням вимог Сімейного кодексу України.

Статтею 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відтак, суд погоджується з тим. що надання боржником договору користування квартирою не може бути належним підтвердженням для здійснення розрахунку заборгованості із застосуванням середнього розміру заробітної плати по місцюзнаходження квартири, яка перебувала в користуванні боржника, зареєстрованого та працюючого в м.Києві,.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова винесена із дотриманням вимог передбачених п. 7 Розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень та у відповідності до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, судом не встановлено підстав для сїї касування, у зв`язку з чим, підстави для задоволення скарги в цій частині відсутні.

Враховуючи наведене, Керуючись ст. 4-5, 12-13, 81, 447-453 ЦПК України, на підставі ст. 18, 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити пропущений строк для подання скарги.

Скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Простибоженка Олега Сергійовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 на дії державного виконавця - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Буряк Марини Ігорівни від 21.01.2019 про накладення штрафу на боржника - ОСОБА_2 в розмірі 31142,88 грн, винесену у виконавчому провадженні №53872481.

Скасувати постанову державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Буряк Марини Ігорівни від 21.01.2019 про стягнення виконавчого збору в розмірі 10380,96 грн, винесену у виконавчому провадженні №53872481.

В решті вимог скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2019 року.

Суддя Ю.В. Войтенко