Справа № 396/1376/19
Провадження № 2-н/396/60/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2019 року Суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області Русіна Алла Анатоліївна, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина,-

ВСТАНОВИВ:

28.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Новоукраїнського районного суду про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно до повноліття сина, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Перевіривши матеріали заяви про видачу судового наказу, суддя вважає, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, необхідно відмовити.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу визначені ст. 163 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 163 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

В той же час заява, яка подана ОСОБА_1 про видачу судового наказу підписана ОСОБА_4 .

Згідно ч. 3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються серед іншого інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення зазначених норм, заявником не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів поданих ним усіх письмових доказів, а також не підтверджено відповідність копій письмових доказів (в порядку, встановленому чинним законодавством), оригінали яких знаходяться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України, при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. Однак, ОСОБА_1 зазначає процесуальне становище сторони у справі як стягувач.

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу слід відмовити.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 163, 177, 165, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1, 2, 8, 9 ч. 1ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А. А. Русіна