Постанова

Іменем України

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 638/21239/15-ц

провадження № 61-31381св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач 2 за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач 1 (за первісним та зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач 2 (позивач за зустрічним позовом) - приватне акціонерне товариство «Трест Житлобуд 1»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова в складі судді Наумової С. М. від 20 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів: Бурлака І. В., Бровченка І. О., Яцини В. Б. від 26 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Трест Житлобуд-1» (далі - ПАТ «Трест Житлобуд - 1») про стягнення кредитної заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір від 18 жовтня 2007 року та додаткові угоди від 17 жовтня 2008 року щодо зміни розміру відсоткової ставки за користування кредитом до 14% річних та 2 січня 2011 року щодо викладення предмета договору в новій редакції, згідно яких ОСОБА_1 надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів для фінансування будівництва квартири в сумі 21 937 дол. США зі сплатою 14% річних. Зазначений договір діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. 18 липня 2007 року між банком ОСОБА_1 та приватним акціонерним товариством «Трест Житлобуд 1» (далі - ПрАТ «Трест Житлобуд 1») було укладено договір поруки, згідно якого ПрАТ «Трест Житлобуд 1» зобов`язалося перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 умов щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі, в строки та в порядку передбачених кредитним договором. Позичальник належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому позивач має право на стягнення кредиту з урахуванням процентів за користування ним та стягнення пені з позичальника та поручителя у солідарному порядку.

У лютому 2016 року ПАТ «Трест Житлобуд-1» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», у якому просив визнати договір поруки від 18 жовтня 2007 року припиненим з 20 жовтня 2008 року.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивував тим, що з 20 жовтня 2008 року при підвищенні розміру процентної ставки між кредитором та позичальником змінились умови кредитування, та зобов`язання ПрАТ «Трест Житлобуд 1» як поручителя в частині обсягу солідарної відповідальності перед кредитором, оскільки зобов`язання позичальника в частині збільшення відсоткової ставки процентів до 14% річних збільшилося без відома поручителя, що суперечить та порушує умови пункту 3.3.2 договору поруки та частини першої статті 559 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 12 819,19 дол. США, що еквівалентно 291 781,84 грн. Вирішено питання про судовий збір. У решті позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «Трест Житлобуд 1» задоволено. Визнано договір поруки від 18 жовтня 2007 року припиненим з 20 жовтня 2008 року. Вирішено питання про судовий збір.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 12 819,19 дол. США, що еквівалентно 291 781,84 грн, виходив із того, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на стягнення кредиту з урахуванням процентів за користування ним та пені з позичальника.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2016 року в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Трест Житлобуд 1» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині задоволення зустрічного позову ПАТ «Трест Житлобуд 1» до ПАТ «Укрсоцбанк» щодо визнання поруки припиненою скасовано та в цій частині провадження у справі закрито.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінено, скасовано його в частині стягнення судових витрат в розмірі 1 378 грн та в цій частині ухвалено нове рішення, яким ПАТ «Трест Житлобуд 1» в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції фактично погодився з висновками місцевого суду про те, що оскільки ОСОБА_1 не повернула кредит та не сплатила проценти, то наявні підстави для стягнення з неї на користь банку 12 819 дол. США, що еквівалентно 291 781,84 грн. Змінив рішення місцевого суду в частині розподілу судових витрат, оскільки своєю ухвалою закрив провадження у справі в частині вимог.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року в частині вирішення позову ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з неї кредитної заборгованості, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати зазначені судові рішення та справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що фактична видача кредиту проводилася шляхом зарахування позивачем на поточний рахунок відповідача відповідної грошової суми в гривні України, яка і була перерахована на поточний рахунок третьої особи. Згідно з пунктом 10 Розділу 3 Глави 3 постанови Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089, що діяла на час укладення договору, операції з виплати готівки іноземної валюти в поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків здійснюється через касу банку за наявності валюти в повній сумі. Таким чином, не маючи в своєму розпорядженні необхідної кількості іноземної валюти (21 937 дол. США) позивач не мав законного права на укладення кредитного договору в іноземній валюті. Ні суд першої, ні апеляційної інстанцій в порушення вимог статті 214 ЦПК України 2004 року не надав належної оцінки відсутності доказів на підтвердження видачі кредиту в іноземній валюті в сумі 21 937 дол. США.

Судові рішення в частині позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ПАТ «Трест Житлобуд 1» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині задоволення зустрічного позову ПАТ «Трест Житлобуд 1» до ПАТ «Укрсоцбанк» щодо визнання поруки припиненою до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У березні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» подало до суду касаційної інстанції відзив на вищевказану касаційну скаргу, у якому заявник просить касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зазначає, що суди попередніх інстанцій повно та правильно з`ясували характер спірних правовідносин, правильно застосували норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки судів відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються належними доказами, яким судами надана відповідна оцінка.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 638/21239/25-ц

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 805/16/13-1/7-43 від 18 жовтня 2007 року та додаткові угоди від 17 жовтня 2008 року щодо зміни розміру відсоткової ставки за користування кредитом до 14% річних та 2 січня 2011 року щодо викладення предмета договору в новій редакції, згідно яких ОСОБА_1 надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів для фінансування будівництва квартири в сумі 21 937 дол. США зі сплатою 14% річних. Зазначений договір діє до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Свої зобов`язання банк виконав, однак ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому станом на 11 листопада 2015 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 склав 12 819 дол. США, що еквівалентно 291 781,84 грн, з яких сума заборгованості за кредитом становила в розмірі 11 212,44 дол. США, що еквівалентно 255 210,10 грн, сума заборгованості за відсотками - 1 193,61 дол. США, що еквівалентно 27 168,26 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 199,39 дол. США, що еквівалентно 4 538,29 грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 213,75 дол. США, що еквівалентно 4 865,18 грн.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового погашення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 не виконує кредитні зобов`язання та не сплачує проценти, суди попередніх інстанцій правомірно стягнули з неї на користь банку 12 819 дол. США, що еквівалентно 291 781,84 грн, з яких сума заборгованості за кредитом - в розмірі 11 212,44 дол. США, що еквівалентно 255 210,10 грн, сума заборгованості за відсотками - 1 193,61 дол. США, що еквівалентно 27 168,26 грн зі штрафними санкціями, а саме, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - в розмірі 199,39 дол. США, що еквівалентно 4 538,29 грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - в розмірі 213,75 дол. США, що еквівалентно - 4 865,18 грн.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у відповідача на момент видачі кредиту грошових коштів не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, судами попередніх інстанцій було встановлено, що зобов`язання позивача, визначені в договорі кредиту, а саме пунктах 1.1., 3.1.1, були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою про видачу готівки № 1 від 18 жовтня 2007 року. Даний договір підписаний сторонами, ОСОБА_1 не зверталась до суду із позовом про визнання договору недійсним, та до 2015 року виконувала умови кредитного договору з часткового повернення кредитних коштів та сплаті процентів, а потім свої зобов`язання перестала виконувати.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для судових рішень, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції, були предметом дослідження у судах із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення в оскаржуваній частині без змін.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2016 року, в частині, що не змінена апеляційним судом та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун