ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/20/19
Провадження № 22-ц/4820/2221/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року (суддя Маршал І.М.) за заявою ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_2 , звернулася до суду із указаною заявою, в якій просила змінити спосіб і порядок виконання рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.07.2017 року за її позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини, яким було визначено місце проживання, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачкою.

З метою виконання вказаного рішення 07.12.2018 року вона звернулась до Славутського міськрайонного відділу ДВС Головного ТУЮ у Хмельницькій області про примусове виконання рішення суду, однак їй було повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що він не передбачає примусових заходів виконання (п.7 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження»).

ОСОБА_2 вказувала, що донька проживає разом з батьком у орендованій ним квартирі за АДРЕСА_1 , останній в добровільному порядку рішення суду виконувати відмовляється, крім того, психологічно впливає на доньку, так як хоче відмовити її проживати разом з матір`ю.

Посилаючись на наведене, просила встановити спосіб і порядок виконання рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.07.2017 року шляхом примусового відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_4 , який проживає з дитиною по АДРЕСА_2 та передати її матері ОСОБА_2 .

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено спосіб і порядок виконання рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.07.2017 року у цивільній справі №682/966/17 шляхом примусового відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька дитини ОСОБА_4 , який проживає з дитиною в квартирі АДРЕСА_1 , та передання дитини матері ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції мотивував ухвалу наявністю істотних обставин, які роблять виконання рішення суду неможливим та є підставою для зміни порядку та способу виконання судового рішення шляхом примусового відібрання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька дитини ОСОБА_4 , який проживає з дитиною в квартирі АДРЕСА_1 та передання дитини матері ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради №39 від 19.01.2017 року було визначено місце проживання доньки ОСОБА_6 разом з ним, мати дитини вказане рішення не оскаржувала.

Апелянт заперечує те, що він чинив перешкоди у виконанні рішення суду, при цьому вказував, що 10.05.2019 року державним виконавцем було складено акт з якого вбачається, що при виконанні виконавчого листа №682/2778/17 (по справі про відібрання дитини) було залучено психолога Хмельницького обласного центру соціально-психологічної допомоги соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_7 , яким було встановлено, що психологічний стан малолітньої дитини не дозволяє виконання даного рішення, а відібрання дитини від батька до матері може призвести до психологічного стресу дитини. Посилаючись на вказані підстави ОСОБА_4 вказував, що він не може виконати рішення суду в добровільному порядку, оскільки діє в інтересах дитини, яка проти проживання з матір`ю.

Крім того, зазначав, що ОСОБА_2 зверталась до нього з позовом про відібрання дитини, в кінцевому результаті постановою Верховного Суду від 03.10.2018 року їй відмовлено у задоволенні цього позову. Означеною постановою було встановлено, що питання про відібрання дитини має бути здійснене під час виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини, окремо це правове питання вирішенню не підлягає.

Апелянт вважає, що звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, позивач мала б заявити вимогу щодо способу і порядку виконання рішення суду, однак ОСОБА_2 такої вимоги не заявляла.

Також вказував на порушення норм процесуального права, які полягають в тому що суд незважаючи на подану його представником заяву про відкладення розгляду справи, розглянув справу без його участі, чим позбавив права на обґрунтування позиції щодо заяви, яка розглядалась судом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. Вказувала, що доводи апеляційної скарги щодо чинності рішення виконавчого комітету Славутської міської ради №39 від 19.01.2017 року були предметом розгляду касаційного суду під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_4 по справі про визначення місця проживання дитини. Посилання на пояснення психолога від 18.05.2018 року не відображає весь зміст наданої психологом інформації в цілому, тим більше на час подання скарги. Крім того, апелянт невірно трактує постанову Верховного Суду від 03.10.2019 року. Також вважає, що у суду не було підстав визнавати причини неявки представника відповідача поважними, оскільки будь-яких доказів на поважність причини не явки до суду, останнім не надано.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Служба у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2017 року, яке набрало чинності, задоволено позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

На виконання вказаного рішення Славутським міськрайонним судом видано виконавчий лист 03.12.2018 року.

Із копії повідомлення державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного ТУЮ у Хмельницькій області про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 07.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 на виконання рішення до виконавчої служби подано виконавчий лист №682/966/17, виданий 03.12.2018 року, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_4 .. Однак, державним виконавцем було повернуто виконавчий документ, оскільки виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішення, керуючись п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якої за вказаним рішенням визначено разом з її матір`ю ОСОБА_2 , продовжує проживати разом з батьком ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 добровільно не виконує рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 12.07.2017 року.

Постановою Верховного Суду від 03.10.2018 року було задоволено касаційну скаргу ОСОБА_4 та скасовано рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2018 року, яким було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відмовлено у задоволенні цього позову. Суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що виконання судового рішення про визначення місця проживання неповнолітньої дитини відбувається (в разі його примусового виконання) шляхом, в тому числі, відібрання дитини та передачі її на виховання тому із батьків, з яким суд присудив їй проживати.

В своїй постанові суд вказав, що фактично підставами пред`явлення позову про відібрання дитини ОСОБА_2 визначила факт невиконання рішення суду про визначення місця проживання дитини, що набрало законної сили, та дійшов висновку про безпідставність застосування положень частини першої статті 162 СК України. За висновком Верховного Суду позов ОСОБА_2 спрямований не на захист (відновлення) її порушеного права у формі негайного реагування на самочинну зміну місця проживання дитини її батьком, а на забезпечення виконання рішення суду про встановлення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Відібрання дитини ОСОБА_5 має бути здійснене під час виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини, окремо це питання вирішенню не підлягає.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.435 ЦПК України).

У частині першій статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Звертаючись до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання рішення суду, ОСОБА_2 вказувала як обставину, яка істотно ускладнює виконання рішення суду, це відмову батька дитини, з якою на теперішній час проживає донька, добровільно передати дитину для проживання її разом з мамою.

Апеляційний суд погоджується з тим, що така обставина істотно ускладнює виконання рішення суду, виконання судового рішення про визначення місця проживання дитини відбувається в разі його примусового виконання шляхом, в тому числі, відібрання дитини та передачі її на виховання тому з батьків, з яким суд присудив їй проживати.

Посилання апелянта на те, що він не може виконати рішення суду в добровільному порядку, оскільки діє в інтересах дитини, яка не хоче проживати разом з мамою є безпідставними. Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів місцевого самоврядування, підприємств установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки не задовольнив його клопотання про відкладення розгляду справи, таким чином позбавив його можливості належним чином надати пояснення по суті заяви, не впливають на висновки суду, оскільки на підтвердження поважності причин неявки до суду представник ОСОБА_4 жодних доказів не надала.

З урахуванням наведеного, оскаржене рішення є таким, що ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а апеляційна скарга, не містить аргументів, які б спростували його висновки. Підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк