Ухвала

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 766/12431/18

провадження № 61-15329ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на постанову Херсонського апеляційного суду від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» про скасування наказу про зміну істотних умов праці та стягнення різниці в оплаті праці,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» (далі - ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет») про скасування наказу про зміну істотних умов праці та стягнення різниці в оплаті праці.

Позовна заява мотивована тим, що з 18 квітня 2016 року ОСОБА_1 працював на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет».

Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет»

від 26 червня 2017 року № 343/3 «Про зміну істотних умов праці» науково-педагогічних працівників університету попереджено про зміну істотних умов праці з 28 серпня 2017 року, а саме про зміну розмірів ставок, у тому числі ставки ОСОБА_1 з 1,0 на 0,25 та попереджено про припинення

з 28 серпня 2017 року трудового договору на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у разі незгоди на продовження роботи на нових умовах.

Відповідно до наказу від 15 серпня 2017 року № 446/3 позивача звільнено з посади у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України з 28 серпня 2017 року.

Також ОСОБА_1 вказував, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року у справі № 766/12480/17 наказ від 15 серпня 2017 року № 446/3 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади доцента кафедри економічної теорії та аналізу скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» з 13 вересня 2017 року.

Стягнуто з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 56 761,12 грн за період з 13 вересня 2017 року по 03 квітня 2018 року.

У частині позовних вимог про визнання незаконним наказу від 26 червня 2017 року № 343/3 «Про зміну істотних умов праці» відмовлено.

Посилаючись на відсутність правових підстав для зміни істотних умов праці та порушення прав працівника на належну оплату праці, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними накази ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 05 квітня 2018 року № 229/3 та від 05 червня

2018 року №346/3 щодо зміни істотних умов праці ОСОБА_1 та їх поновлення з 05 червня 2018 року шляхом відновлення оплати праці у розмірі повної ставки на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу; стягнути з відповідача на свою користь різницю в оплаті праці між повною ставкою та ставкою 0,15 на вказаній посаді у розмірі 422,58 грн за кожний робочий день за період з 05 червня 2018 року по день ухвалення рішення суду.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня

2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наказ від 05 квітня

2018 року № 229/3 «Про зміну істотних умов праці», прийнятий керівником навчального закладу в межах його повноважень та на підставі відповідних рішень вченої ради цього навчального закладу згідно з нормативними актами, які регламентують їх діяльність, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати цей наказ незаконним, а відповідно відсутні підстави вважати незаконним наказ від 05 червня 2018 року № 246/3. Разом з тим, рішенням суду від 03 квітня 2018 року у справі № 766/12480/17 встановлено правомірність змін ОСОБА_1 умов праці на 2017-2018 навчальний рік, яка полягала у зменшенні йому обсягів навантаження з повної ставки до 0,15 ставки.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 16 липня 2019 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня

2019 року в частині відмови у визнанні наказів незаконними та стягнення різниці в оплаті праці скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Визнано незаконними накази ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» від 05 квітня 2018 року № 229/3 та від 05 червня 2018 року

№ 346/3 щодо зміни істотних умов праці ОСОБА_1

Стягнуто з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_1 різницю в оплаті праці за період роботи з 05 червня

по 28 серпня 2018 року у розмірі 24 932,32 грн з вирахуванням обов`язкових податків та платежів.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що єдиною підставою для змін істотних умов праці є зміни в організації виробництва та праці.При цьому такі зміни мають бути економічно обґрунтовані та погоджені з профспілковим комітетом. Зміна істотних умов праці позивачу в сторону погіршення відбулася без економічного обґрунтування такої зміни, без погодження з профспілковим комітетом та проведена роботодавцем не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці в навчальному закладі, а з метою приведення штатної чисельності науково-педагогічних працівників кафедри економічної теорії і налізу до встановлених обсягів навантаження кафедри, а тому не може вважатися зміною в організації виробництва і праці у розумінні статті 32 КЗпП України

У касаційній скарзі ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі

з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також

у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити

у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди встановили, що з 18 квітня 2016 року ОСОБА_1 працював на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет».

Наказом ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет»

від 26 червня 2017 року № 343/3 «Про зміну істотних умов праці» науково-педагогічних працівників університету попереджено про зміну істотних умов праці з 28 серпня 2017 року, а саме про зміну розмірів ставок, у тому числі ставки ОСОБА_1 з 1,0 на 0,25 та попереджено про припинення

з 28 серпня 2017 року трудового договору на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у разі незгоди на продовження роботи на нових умовах.

Відповідно до наказу від 15 серпня 2017 року № 446/3 позивача звільнено з посади у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України з 28 серпня 2017 року.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року у справі № 766/12480/17 наказ від 15 серпня 2017 року № 446/3 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади доцента кафедри економічної теорії та аналізу скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» з 13 вересня 2017 року.

Стягнуто з ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 56 761,12 грн за період з 13 вересня 2017 року по 03 квітня 2018 року.

У частині позовних вимог про визнання незаконним наказу від 26 червня 2017 року № 343/3 «Про зміну істотних умов праці» відмовлено.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також суди встановили, що на виконання рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року ДВНЗ «Херсонський державний аграрний університет» наказом від 04 квітня 2018 року № 222/3 поновив ОСОБА_1 на посаді доцента кафедри економічної теорії та аналізу на повну ставку з 13 вересня 2017 року.

Відповідно до наказу від 05 квітня 2018 року № 229/3 «Про зміну істотних умов праці» з метою приведення штатної чисельності науково-педагогічних працівників кафедри економічної теорії та налізу до встановлених обсягів навчального навантаження кафедри ОСОБА_1 попереджено про зміну істотних умов праці з 05 червня 2018 року шляхом зменшення розміру його ставки з повної до 0,15 до обрання за конкурсом.

З даним наказом позивач був ознайомлений 05 квітня 2018 року.

Наказом від 05 червня 2018 року № 346/3 ОСОБА_1 переведено з повної ставки на ставку 0,15 з 06 червня 2018 року до обрання за конкурсом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 57 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічні, наукові та педагогічні працівники вищого навчального закладу всіх форм власності мають право на забезпечення створення відповідних умов праці, підвищення свого професійного рівня, організацію відпочинку та побуту, встановлених законодавством, нормативними актами вищого навчального закладу, умовами індивідуального трудового договору та колективного договору.

Згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Частиною другою, четвертою статті 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», роз`яснено, що згідно з частиною третьою статті 32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови про визнання незаконними та стягнення різниці в оплаті праці та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд виходив з того, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Отже, єдиною підставою для змін істотних умов праці є зміни в організації виробництва та праці. При цьому такі зміни мають бути економічно обґрунтовані та погоджені з профспілковим комітетом.

Встановивши, що приведення штатної чисельності науково-педагогічних працівників кафедри до встановлених обсягів навантаження не може вважатися зміною в організації виробництва і праці у розумінні статті 32 КЗпП України, та врахувавши, що зміна істотних умов праці позивачу в сторону погіршення відбулася без економічного обґрунтування такої зміни, без погодження з профспілковим комітетом та проведена роботодавцем не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці в навчальному закладі, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, оскільки роботодавець незаконно змінив позивачу умови оплати праці, працівник має право на отримання недоплаченого йому заробітку відповідно до вимог статті 238 КЗпП України.

Оскільки скасування наказів передбачає поновлення працівникові попередніх умов праці, позовні вимоги про поновлення попередніх істотних умови праці з 05 червня 2018 року шляхом встановлення оплати праці на ставку 1,0 задоволенню не підлягають.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» про скасування наказу про зміну істотних умов праці та стягнення різниці в оплаті праці, за касаційною скаргою Державного вищого навчального закладу «Херсонський державний аграрний університет» на постанову Херсонського апеляційного суду

від 16 липня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк