Справа № 2-529/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Саржевської І.В.

при секретарі Безорчук А.О., Олійник С.М.,

за участю:

представника заявника

(боржника у виконавчому провадженні) Натальченко А.Ф.,

представника органу

Державної виконавчої служби Саса А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман Донецької області заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду (заінтересовані особи ОСОБА_2 , Лиманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області),

ВСТАНОВИВ:

07.05.2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла заява боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Заявник повідомляє, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.05.2011 року у справі № 2-529/11, яке набрало законної сили 10.06.2011 року, було задоволено позов ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 .

На виконання рішення суду у справі № 2-529/11 було видано 30.05.2011 року виконавчий лист. Згідно з цим виконавчим документом на ОСОБА_1 покладено обов`язок сплати аліментів на утримання моєї доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітної плати (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2011 року і до досягнення повноліття дитиною. На теперішній час відносно боржника ОСОБА_1 державним виконавцем Лиманського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів (ВП № 31883376).

Заявник зазначає, що державним виконавцем нарахована йому заборгованість зі сплати аліментів за період з 29.07.2011 року по 19.09.2018 року у розмірі 45286,98 грн. Розмір заборгованості по аліментах в період з 29.07.2011 року по 19.09.2018 року ОСОБА_1 не оспорює.

За твердженням заявника, на сьогодні у його житті склались обставини, котрі не дозволяють вчасно і у повному обсязі погасити розмір заборгованості по аліментах за період з 29.07.2011 року по 19.09.2018 року. Такими обставинами ОСОБА_1 вважає істотне погіршення стану його здоров`я з листопада 2018 року, відсутність у нього постійної роботи та інших стабільних доходів, якими можна було б погасити борг у розмірі 45286,98 грн., перебування на його утриманні батьків поважного віку.

ОСОБА_1 посилається на норми ч.1 ст. 197 СК України, ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та просить розстрочити виконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.05.2011 року по справі № 2-529/11 про стягнення аліментів, вважає за можливе визначити суму, котру він повинен буде сплачувати на користь ОСОБА_2 щомісяця в рахунок погашення заборгованості по аліментах, в розмірі 1500,00 грн..

Заявник ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, однак не прибув для участі в судовому засіданні, уповноважив на представництво своїх інтересів під час судового розгляду ОСОБА_4 (а.с.138).

Представник заявника Натальченко А.Ф. в судовому засіданні підтримала необхідність розстрочення виконання рішення суду, наголошувала на обставинах, аналогічних викладеним у поданій заяві.

Заінтересовану особу (стягувача у виконавчому провадженні) ОСОБА_2 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, однак вона прибула для участі в судовому засіданні, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, не заявляла клопотання щодо необхідності відкладення розгляду справи, не висувала заперечень проти задоволення розглядуваної заяви.

Представник заінтересованої особи Лиманського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Сас А.Ю. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви боржника ОСОБА_1 , однак зауважив, що розстрочення виконання рішення суду не повинно завдати шкоди майновим права та інтересам дитини, розстрочення має бути спрямоване за забезпечення реального виконання рішення суду.

Вислухавши думку присутніх учасників справи, дослідивши заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи, матеріали цивільної справи № 2-529/11, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.05.2011 року у справі № 2-529/11 було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 . Вказане рішення набрало законної сили 10.06.2011 року.

На виконання рішення суду у справі № 2-529/11 було видано 30.05.2011 року виконавчий лист (а.с.131-132). Згідно з цим виконавчим документом на ОСОБА_1 покладено обов`язок сплати аліментів на утримання моєї доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітної плати (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2011 року і до досягнення повноліття дитиною.

На теперішній час відносно боржника ОСОБА_1 державним виконавцем Лиманського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів № 31883376 (а.с. 126-127).

Державним виконавцем нарахована ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів за період з 29.07.2011 року по 19.09.2018 року у розмірі 47324,49 грн. (що підтверджено розрахунком державного виконавця Саса А.Ю. від 20.08.2019 року № 31883376/8). Розмір заборгованості по аліментах в період з 29.07.2011 року по 19.09.2018 року ОСОБА_1 не оспорює, що підтвердила в судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 ..

Положеннями ч.1 ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба або приватні виконавці як органи примусового виконання зобов`язані вжити всіх необхідних заходів для виконання рішення.

За змістом ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд,який розглядав справу як суд першої інстанції,може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках,встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини,що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зазначена процесуальна норма кореспондується з приписами ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та пов`язує можливість розстрочення виконання рішення з «винятковими випадками» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять це неможливим у певний строк (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо). Вказаний інститут призначений для захисту інтересів боржника.

Як зазначено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14, суд при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання повинен узяти до уваги, що задоволення таких заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому Верховний Суд України не дає чітких роз`яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці зазначених обставин.

Звертаючись із заявою про розстрочення виконання рішення суду, заявник (боржник) посилався на істотне погіршення стану його здоров`я з листопада 2018 року, відсутність у нього постійної роботи та інших стабільних доходів, якими можна було б погасити борг по аліментах, перебування на його утриманні батьків поважного віку.

В контексті положень ст. 435 ЦПК України суд бере до уваги погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 з листопада 2018 року, що підтверджено наданими боржником доказами (висновок магніто-резистентної томографії від 30.11.2018 року, медичний висновок фахівців ДОЗ Донецької ОДА «Обласна травматологічна лікарня» від 03.12.2018 року, довідка КЛПЗ «Лиманська центральна районна лікарня» від 13.03.2019 року, виписка КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з медичної карти стаціонарного хворого № 72135 на ім`я ОСОБА_1 , карта хворого, який лікується в фізіотерапевтичному відділенні (кабінеті), на ім`я ОСОБА_1 , копії платіжних документів, пов`язаних з оплатою послуг медичної діагностики та лікування в період з грудня 2018 року по лютий 2019 року, а.с.15-29).

Суд оцінює погіршення стану здоров`я боржника як істотне, оскільки зі змісту наведених медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 страждає на хронічне захворювання хребта, а це позбавляє його можливості впродовж тривалого часу заробляти на життя фізичною працею.

Згідно із ч.1 ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Суд, вирішуючи по суті заяву ОСОБА_1 , враховує погіршення його матеріального стану через необхідність нести значні додаткові витрати, пов`язані з лікуванням захворювання та подальшою реабілітацією.

Вказані заявником обставини дійсно мають місце, за їхнім аналізом та наданням оцінки в розумінні обставин, які б вказували на можливість розстрочення виконання рішення, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які вказують на обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, на скрутне матеріальне становище боржника. Вини ОСОБА_1 у створенні зазначених обставин немає, стягувач ОСОБА_2 не висловила заперечень проти заяви боржника, застосування розстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди стягувачу, дозволить боржнику здійснювати реальне виконання рішення суду. Боржник не ухиляється від сплати аліментів, що підтверджено наданими ОСОБА_1 квитанціями про поштовий переказ сум стягувачеві (а.с.35-42).

Сімейні відносини в Україні регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9 ст. 7 СК України).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року, заява №60750/00, п.43, вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у рішенні від 29.06.2004 року у справі «Войтенко проти України», заява № 18966/02, п.39, Суд наголосив, що «ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок».

У п. 49 рішення Європейського суду з прав людини від 28.07.1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, акцентована увага на тому, що втручання, яким можна вважати відстрочення виконання рішення суду… має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 року № 5-рп/2013 також зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Підставою для застосування розстрочки виконання рішення суду є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень.

За судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо

Розстрочка виконання рішення суду, як вважає Конституційний Суд України, означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання рішення частинами (сплата грошових сум частками тощо) визначаються судом

Конституційний Суд України також зазначає, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд не може змінювати суті винесеного у справі рішення.

Отже, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними. Інколи ця гнучкість може проявлятися у зміні способу захисту, який раніше застосовано судом при ухваленні рішення та який не дозволив реально захистити порушене право. Таке «коригування» способу відновлення права позивача на стадії виконання рішення слід розцінювати як невід`ємну та органічну складову частину судового розгляду справи, спрямовану на гарантування обов`язковості судового рішення. Спосіб захисту, формалізований судом у резолютивній частині рішення, не повинен бути самоціллю та цінністю, що стоїть над інтересами особи.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Резолютивною частиною рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.05.2011 року у справі № 2-529/11 передбачено строк виконання цього рішення з 23.05.2011 року до досягнення повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 05.02.2024 року.

Таким чином, виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_1 сплату заборгованості за аліментами та визначити суму, котру повинен буде сплачувати боржник на користь стягувача ОСОБА_2 щомісяця в рахунок погашення заборгованості по аліментах, що утворилась в період з 29.07.2011 року по 19.09.2018 року, в розмірі 1500,00 грн.. Таке розстрочення виконання, на думку суду, сприятиме захисту інтересів боржника у виконавчому провадженні, надасть можливість реального виконання рішення суду у межах строків, встановлених цим рішенням.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду (заінтересовані особи ОСОБА_2 , Лиманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області) задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.05.2011 року по справі № 2-529/11, яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 47324,49 грн., котра утворилась в період з 29.07.2011 року по 19.09.2018 року, визначивши суму, що її має сплачувати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісяця, в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя -