Справа № 366/3393/18 Пр. № 2/366/206/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 серпня 2019 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкоджання у користуванні майном та виселення з житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про усунення перешкоджання у користуванні майном та виселення з житлового будинку та просить усунути перешкоди їй у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з вказаного житлового будинку, без надання йому іншого жилого приміщення.

Позивач мотивує свою позовну заяву тим,що позивач, ОСОБА_3 , є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .,що підтверджено Договором міни від 05.02.2010 року.

В даному будинку, без законних на те підстав, проживає її бувший зять, ОСОБА_2 , який самоправно туди вселився, чим порушує її права власності,передбачені 41 Конституції України, ст.ст. 317,319,321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 116 ч.3 Житлового кодексу України.

Позивач просить виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку АДРЕСА_1 ,без надання іншого жилого приміщення.

В підготовчому судовому засіданні та в судовому засіданні представник позивачки адвокат Шурубор В.І. позов підтримав. Просив позов задовольнити з наведених в позовній заяві підстав. Пояснив,що ОСОБА_2 у спірне житло в`їхав тимчасово,на час шлюбу з ОСОБА_4 , і оскільки шлюб між ними розірвано. Відповідач має бути виселеним,оскільки порушує права позивача,як власника будинку,на що вказує Верховний Суд,зокрема, у рішенні по справі №583/3745/16;провадження № 61-29125св18.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив,що в будинок АДРЕСА_1 він вселявся на законній підставі,раніше,ніж він став власністю ОСОБА_3 . В 2008 році він одружився з дочкою ОСОБА_3 , і вони вселилися в будинок гр. ОСОБА_5 з тим,що в майбутньому, вони цей будинок придбають у власність. Будинок вони купили з доплатою. ОСОБА_3 обміняла на цей будинок свою квартиру, а вони з0 дружиною дали 15 тисяч доларів США. Ці гроші належали йому, які він отримав як одноразова допомога при звільненні з правоохоронних органів. З 2018 року по 2018 роки вони жили в цьому будинку однією спільною сім`єю. Він проводив ремонт будинку. Поміняв вікна і інше,тому теж вважає себе власником цього будинку. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_6 , вони продовжують проживати однією сім`єю, мають спільний бюджет. Так,як і раніше займають ті само кімнати,сплачують комунальні платежі. Зрозуміло, що в квитанціях стоїть прізвище ОСОБА_7 , оскільки квитанції видаються на офіційного власника. Все це в судовому засіданні підтвердить його бувша дружина, ОСОБА_6 .

Він будинком користується на законних підставах, як бувший член сім`ї позивачки,і не перешкоджає позивачці користуватися будинком.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила,що відповідач вселявся в будинок як її чоловік. В 2018 році вони з відповідачем розлучилися. Шлюб вони з відповідачем розірвали із-за його негативної поведінки, який зловживав спиртними напоями, поводив себе агресивно,але виселитися з їх житла після розірвання шлюбу відповідач відмовився і продовжує так же поводити себе агресивно. Вони припинили шлюбні стосунки,живуть у різних кімнатах, ніякого спільного господарства вони не ведуть. Комунальні платежі сплачує вона, а не відповідач, заробітна плата якого у три рази менше, ніж її. Відповідач зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно. Її мати хворіє на онко-захворювання і така атмосфера для її здоров`я шкідлива,однак, відповідач продовжує з них знущатися, поводить себе господарем,створює тяжку обстановку. Із-за поведінки ОСОБА_2 вони тричі викликали поліцію.

Вислухавши представника позивач, відповідача,допитавши свідка, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної,творчої праці.

Право власності набувається в порядку,визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності,на підставі та в порядку,встановлених законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З Договору міни,посвідченого 05.02.2010 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Воробей Т.П., слідує,що ОСОБА_3 ,яка проживає в АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 , що проживає в АДРЕСА_3 уклали цей договір про таке:

ОСОБА_7 міняє свою квартиру АДРЕСА_4 на жилий будинок та земельну ділянку,що знаходяться в АДРЕСА_1 ,що належать ОСОБА_5 .(а.с. 5)

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № витягу 25277473,реєстраційний номер 26008868 слідує,що ОСОБА_3 є власником домоволодіння по АДРЕСА_5 ,згідно Договору міни від 05.02.2010 року(а.с. 7).

З довідки Іванківської селищної ради №3677 від 27.12. 2018 року слідує,що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , 1950 р.н.(власник будинку), ОСОБА_6 ,1974 р.н.- дочка, ОСОБА_9 -2010 р.н.,внук.(а.с. 8).

З Акту підтвердження факту проживання на території Іванківської селищної ради від 14 грудня 2018 року слідує,що ОСОБА_2 ,який зареєстрований в АДРЕСА_6 ,фактично проживає в будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 ,бувша теща ОСОБА_2 (а.с. 9).

З рішення Іванківського районного суду від 07.09.2018 року слідує,що шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яких зареєстровано 14 червня 2008 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Іванківського РУЮ Київської області,- актовий запис №29,-розірвати.

Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Отже, ОСОБА_2 вселився в спірне житло- будинок АДРЕСА_5 ,- зі згоди власника, і проживає в даному будинку до цього часу, хоча,з 2018 року втратив права члена сім`ї власника ,що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ,та показами свідка ОСОБА_6 в суді, які суперечать твердженням відповідача,що вони з бувшою дружиною продовжують проживати однією сім`єю, ведуть спільне господарство та мають спільний бюджет.

Тобто, відповідач ОСОБА_2 - бувший член сім`ї власника.

Однак, відповідно до абз.4 ст.156 Житлового кодексу України він не може бути виселений із займаного ним житла на підставі втрати сімейних зв`язків з власником житла, тому позов не підлягає задоволенню.

Статтею 157 Житлового кодексу України встановлено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Це,зокрема, якщо члени сім`ї власника, або інші особи, які проживають разом з ними,систематично руйнують чи псують жиле приміщення,або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і впливу виявилися безрезультатними,виселення винних на вимогу власника провадиться без надання іншого приміщення.

Свідок ОСОБА_6 пояснила,що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє дома скандали, створює неможливу атмосферу в будинку, що негативно впливає на здоров`я хворою матері-власника даного будинку,однак, дані обставини не вказано в позовній заяву як підстава виселення.

Відповідно до п.5,п.6 ч.2 ст. 197 ЦПК України,у підготовчому судовому засіданні суд може роз`яснити учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування,які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує,чи повідомили учасники справи всі обставини, які їм відомі.

Оскільки факт порушення відповідачем правил співжиття виявлено в судовому засідання,суд не мав можливості запропонувати позивачу змінити підставу позову.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не довів,що втрата між відповідачем та власником житла сімейних стосунків є підставою для його виселення, тому в позові слід відмовити.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору згідно п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати за судовий збір слід залишити за державою.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319,321, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 116, 156,157 Житлового кодексу України, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 76,81,82,141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.4,ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_2 про усунення перешкоджання у користуванні майном та виселення з житлового будинку, - відмовити.

Судові витрати залишити за державою.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд протягом 30 днів з часу виготовлення мотивованого рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 27 серпня 2019 року.

Суддя: Н.А. Тетервак