ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 636/1902/19

провадження № 22-ц/818/5486/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Сащенка І.С.,

сторони справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області, ухвалене 9 вересня 2019 року у складі судді Оболенської С.А.,

УСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.09.2011 в розмірі 11 760,61 грн та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 15 вересня 2011 року між Банком та відповідачем укладений кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (надалі Договір). У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, станом на 16.04.2019 у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі 11 760,61 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредита 0,00 грн., заборгованості за простроченим кредитом 1 181,76 грн, заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн, нарахованої пені за прострочення зобов`язання 7 192,63 грн, нарахованої пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 2 350,00 грн, а також: штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 536 грн. 22 коп.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 9 вересня 2019 року в задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів погодження сторонами умов кредитування, підписана відповідачем анкета-заява окрім анкетних даних відповідача не містить інформації щодо обрання відповідачем виду банківських послуг, умов їх надання, відомостей про суму кредиту/кредитного ліміту, її виду та строку дії. Крім того, позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 підписані саме ті Умови та Правила, які розумів відповідач, підписуючи заяву Банку.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підписавши анкету-заяву відповідач засвідчив факт, що він ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», повністю проінформований про умови кредитування і погодився з ними. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору. Отже, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, відповідач погодився з формою договору та умовами договору. Також представник позивача зазначила, що із виписки про рух коштів на картковому рахунку вбачається, що за час дії Договору відповідач активно користувався банківською карткою зі встановленими кредитним лімітом, знімав готівку, розраховувався через термінали в магазинах та вносив кошти на погашення заборгованості.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, 15 вересня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, за змістом якої відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну карту (а.с. 8).

Вказана анкета-заява не містить відомостей яку саме платіжну картку бажав отримати ОСОБА_1 , який кредитний ліміт, строк дії кредитного договору; відсутня також інформація про розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісії, неустойки.

За Договором від 15 вересня 2011 року № б/н, станом на 16.04.2019 АТ КБ «ПриватБанк» нарахував ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11 760,61 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредита 0,00 грн., заборгованості за простроченим кредитом 1 181,76 грн, заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн, нарахованої пені за прострочення зобов`язання 7 192,63 грн, нарахованої пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 2 350,00 грн, а також: штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 536 грн 22 коп. (а.с. 6-7)

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Згідно із статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша та друга статті 638 ЦК України).

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві (а.с. 18).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України, частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15 вересня 2011 року, у якій серед зазначених в анкеті банківських послуг відсутня відмітка про обрання відповідачем будь-якої із перелічених карт, графа щодо обраного ним кредитного ліміту не заповнена (а.с. 8).

На підтвердження укладеного між сторонами кредитного договору від 15 вересня 2011 року та на підтвердження невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» надало суду витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» (а.с. 9), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг» в Приватбанку (а.с. 10-24), розрахунок заборгованості (а.с. 6).

Зазначені докази не можуть беззаперечно свідчити про укладення між сторонами кредитного договору від 15 вересня 2011 року, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження волевиявлення ОСОБА_1 на його укладення та досягнення сторонами всіх істотних його умов. Зокрема, Банк не надав доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки, строку її дії, розміру наданого банком кредитного ліміту, розміру процентів за користування кредитом та інших тарифів банку, а тому застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року у справі № 364/594/17, від 24 травня 2018 року у справі № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 4 вересня 2019 року у справі № 367/4586/16-ц.

До апеляційної скарги представник Банку надав копії фотокарток особи з банківськими картками (а.с. 57-58), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кварти оформленої на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 59), довідку про видачу карток ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с. 60), виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 15.09.2011 по 01.04.2019 (а.с. 61-64).

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зазначені докази не були надані до суду першої інстанції, оскільки не витребовувалися судом.

Проте зазначене не може бути підставою для визнання поважності ненадання їх позивачем до позову та врахування судом апеляційної інстанції, оскільки обов`язок доказування лежить на сторонах, і суд не має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи в зазначеній категорії спорів. Звертаючись до суду із позовом, Банк не скористався наданим йому п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України право надати суду першої інстанції докази на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, суд першої інстанції, урахувавши застосовані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, правильно виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердило належними і допустимими доказами видачу ОСОБА_1 кредитної картки «Універсальна», встановлення кредитного ліміту та використання ним кредитних коштів, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Тому апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 9 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2019 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді А.В.Котелевець

І.С.Сащенко