ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року

м. Харків

Справа №641/4311/19

Провадження № 22-ц/818/5573/19

Категорія: звільнення майна з-під арешту

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Московський відділ Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Фролова Олександра Васильовича

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року у складі судді Єрмак Н.В.

у цивільній справі №643/2762/19 за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області про зняття арешту,-

встановив:

25.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом в якому просив припинити чинність арешту, накладеного Московським ВДВС ХМУЮ за заявою стягувача № 76-2/09/102, 05.02.2009 та вилучити запис про обтяження з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 8454762 від 12.02.2009 року; припинити чинність арешту накладеного Московським ВДВС ХМУЮ згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА № 501338 від 12.02.2010 та вилучити запис про обтяження з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 9516679 від 12.02.210 року.

Позов обґрунтовано тим, що 09.01.2019 він звернувся до нотаріуса з метою оформлення права власності на нерухомість, однак після перевірки Єдиного державного реєстру обтяжень на нерухоме майно з`ясувалося, що за заявою стягувача № 76/0/09/102 від 05.02.2009 року ЗАТ «Про Кредит Банк» внесено запис про обтяження за № 8454762 від 12.02.2009 року, заявник Московський ВДВС ХМУЮ та відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 501338 виданої Московським ВДВС ХМУЮ 12.02.2010 року було внесено запис про обтяження за № 9516679.

В Єдиному реєстрі боржників відносно нього не знайдено інформації щодо відкритих виконавчих проваджень.

Московським ВДВС ХМУЮ у відповіді на його заяву про зняття арешту, повідомлено, що на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження з виконання виконавчого листа № 2-4075/08 від 04.02.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» 316270 грн. 35 коп.; виконавчого листа № 2-2943/09/11 від 21.01.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу 14023 грн. 58 коп. та виконавчого листа № 2-1314/08/01 від 23.06.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 82594 грн. 75 коп. В межах цих виконавчих проваджень державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника.

Зазначає, що ним не було отримано жодного документу, який би свідчив про відкриття виконавчого провадження чи накладення арешту на його майно.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Фролов Олександр Васильович просить скасувати рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що висновок суду першої інстанції , що виконавчі провадження було закінчено не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки відповідачем по справі Московським ВДВС ХМУЮ не надано до суду ні відзиву, ні відповідних доказів.

Зазначає, що на час розгляду справи у суді першої інстанції і на даний час відкритих виконавчих проваджень, де боржником зазначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , взагалі не має, В Єдиному реєстрі боржників вказана особа в якості боржника також відсутня.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність існування арешту, накладеного на нерухоме майно позивача попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього.

Наявність арештів позбавляє його права вільно користуватися своїм нерухомим майном, а тому його порушене право підлягає захисту.

Відповідно до змісту ч. 13 ст. 7, ч.ч. 4-6 ст.19, ст.ст.274, 353, 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження було завершено на підставі п.п.2, 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», яке не передбачає зняття арешту з майна боржника, а також, що позивачем не надано суду доказів фактичного виконання рішення суду а також того, що стягувачі ЗАТ «ПроКредитБанк», ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відмовилися від своїх вимог щодо стягнення заборгованості з боржника.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження (п.5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявлено позов про звільнення майна із-під арешту, який мотивовано тим, що він не є боржником у будь-якому відкритому виконавчому провадженні, наявність обтяжень перешкоджає йому зареєструвати право власності.

Однак, з наданих до суду матеріалів позовної заяви ( а.с. 9) вбачається, що 12.02.2009 року за реєстраційним номером 8454762 на підставі заяви стягувача ЗАТ «ПроКредитБанк» № 76-2/09/102 від 05.02.2009 року Московським ВДВС ХМУЮ зареєстровано обтяження на все майно боржника ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 .

12.02.2010 року за реєстраційним номером 9516679 постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, АА № 501338 від 12.02.2010 Московським ВДВС накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що з наданих ОСОБА_1 до позовної заяви письмових доказів також вбачається, що 25.01.2019 року він звертався до Московським ВДВС ХМУЮ із заявою про зняття арешту на його майно, накладеного 12.02.2010 року постановою Московським ВДВС ХМУЮ , однак отримав письмову відмову з посиланням на відсутність передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для зняття арешту (а.с.8).

ОСОБА_1 не оскаржував, у передбаченому законом порядку, вказану відмову начальника ВДВС у задоволені його заяви.

Суд апеляційної інстанції , приймаючи до уваги , що обтяження, припинити чинність яких просить позивач, накладено у виконавчих провадженнях боржником в яких є саме позивач ОСОБА_1 , приходить до висновку, що він, як учасник виконавчого провадження, фактично оскаржує дії державного виконавця.

Однак, скарги на дії державного виконавця розглядаються в порядку визначеному розділом VII ЦПК України , а не в порядку позовного провадження.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фролова Олександра Васильовича задовольнити частково, скасувавши рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року , а провадження у справі закрити.

Таке вирішення справи не перешкоджає ОСОБА_1 звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст.374, ч.1 ст.377, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фролова Олександра Васильовича задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 серпня 2019 року скасувати.

Закрити провадження у справі №641/4311/19 за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу Державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ у Харківській області про зняття арешту.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина