КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Київ

Справа № 361/3423/13-ц Головуючий у суді першої інстанції: Білик Г.О.

№ Апеляційного провадження: 22-ц/824/9955/2019 доповідач: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Марфін банк» ( далі - ПАТ «Марфін банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з кредитним договором.

Просило солідарно стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін банк» заборгованість за кредитним договором №00405/RK від 21 лютого 2008 року у розмірі 125 620,33 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 004 251, 19 грн.; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову посилалось на те, що 21 лютого 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» правонаступником якого з 12 листопада 2010 року є ПАТ «Марфін банк», укладено кредитний договір №00405/RK, відповідно до якого позивач надавтм відповідачу ОСОБА_5 кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 92 738 , 91 грн. терміном до 20 лютого 2023 року включно, на наступні цілі: на споживчі цілі у сумі 84 000 доларів США, а також у сумі 8 738 доларів США на оплату страхових платежів у випадку та порядку передбачених п. 2.1.3. 2.2.7 договору. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 9 % річних та фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту 0 % від суми наданого кредиту без урахування страхових платежів. Що сплачується у момент надання кредиту, у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту, а відповідач зобов`язується на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, які будуть передбачені умовами договору.

06 вересня 2011 року відповідачем було змінено прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 та паспортні дані, на підставі свідоцтва про зміну імені №36.

З метою забезпечення виконання договору, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №00484rK від 21 лютого 2008 року, згідно якого вона зобов`язалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_8 усіх зобов`язань, як солідарний боржник.

В результаті неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, виникла заборгованість, яка станом на 20 лютого 2013 року становить 125 620,33 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 004 251, 19 грн.,з яких 69 998,16 доларів США 08 центів, що за курсом НБУ складає 559 495, 29 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту; 15 327, 06 доларів США, що за курсом НБУ складає 122 509, 19 грн. - заборгованість за відсотками; 18 082, 63 доларів США, що за курсом НБУ складає 144 702, 38 грн. - заборгованість за сплатою пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту; 19 519, 74 доларів США, що за курсом НБУ складає 156 021, 28 грн., - заборгованість за пенею за несвоєчасно сплачені відсотки по кредиту; 2 692, 74 доларів США, що за курсом НБУ складає 21 523, 04 грн. - заборгованість по сплаті штрафу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2013 року позов було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін банк» заборгованість за кредитним договором №00405/RK від 21 лютого 2008 року у розмірі 125 620, 33 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 1 004 251, 19 грн., судовий збір в розмірі 3 441,00 грн.

18 січня 2019 року ОСОБА_10 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2013 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2019 року в задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_10 , 30 січня 2019 року, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповноту з`ясування обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог посилалась на те, що судом першої інстанції було неповно досліджено обставини щодо настання строку виконання ОСОБА_11 основного зобов`язання, моменту виникнення у банку права пред`явлення вимоги до поручителя та припинення дії поруки, а тому, викладені у рішенні висновки не відповідають обставинам справи.

Кредитним договором визначені строки погашення кредиту, процентів, які визначаються внаслідок звільнення позичальника з банку, а саме передбачений обов`язок достроково повернути кредит, сплатити комісію та відсотки за його користування, виконати інші зобов`язання за договором у повному обсязі впродовж 30 календарних днів з дати звільнення ОСОБА_11

ОСОБА_11 працював у ВАТ «Морський транспортний банк» на посаді начальника відділу касових операцій філії банку у місті Києві з 26 січня 2006 року по 06 квітня 2010 рік.

З 07 травня 2010 року у ОСОБА_11 виник обов`язок достроково повернути кредит одним платежем, сплатити комісії та відсотки за його користування, виконати інші зобов`язання за кредитним договором.

Суд першої інстанції не врахував той факт, що встановленого строку у договорі поруки не було, тому, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, банком не було пред`явлено вимог до поручителя, а тому на час пред`явлення позову до суду, порука була припиненою.

ОСОБА_10 не мала можливості заперечувати проти позовних вимог та подати відповідні докази до суду, оскільки відповідачеві не було відомо про розгляд справи, судових повісток вона не отримувала, судом не було зроблено належного повідомлення особи про дату та час судового засідання.

Копію заочного рішення суду першої інстанції ОСОБА_10 судом вручено не було, отримала вона його лише 12 жовтня 2018 року за своїм зверненням до суду від 11 жовтня 2018 року.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились,повідомлялись судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого з 12 листопада 2010 року є ПАТ «Марфін банк», укладено кредитний договір № 00405/RК, відповідно якого позивач надав відповідачу, ОСОБА_9 , кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у сумі 92 738 долара. 91 цент США терміном до 20 лютого 2023 року включно, на наступні цілі: на споживчі цілі у сумі 84 000 доларів США 00 центів, а також у сумі 8 738 доларів США 91 центів на оплату страхових платежів у випадку та порядку передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 9 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту 0 % від суми наданого кредиту без урахування страхових платежів, що сплачується щомісяця в період сплати у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту; комісії за надання кредиту 0 % від суми наданого кредиту, що сплачується у момент надання кредиту, у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту, а відповідач, зобов`язувався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, які будуть передбачені умовами договору.

Позивач повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, про що свідчить надання ОСОБА_9 кредиту, що підтверджується меморіальним ордером № 3 від 14.12.2007року (а.с. 30).

06 вересня 2011 року позичальником було змінено прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про зміну імен, а також було змінено паспортні дані позичальника (а.с. 18).

З метою забезпечення виконання кредитного договору 21 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_12 було укладено договір поруки №00484rК за яким в порядку п.п. 1.1, 1.2 та 1.4 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань відповідачем, за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату відсотків за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, та разом з боржником відповідає перед кредитором як солідарний боржник.

Задовольняючи позов у повному обсязі суд першої інстанції зазначив, що позов підлягає задоволенню повністю у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором, та ненадання заперечень на позов, які б спростовували позовні вимоги позивача.

Колегія суддів не може погодитись у повному обсязі з висновком суд першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Колегія суддів встановила, що відповідач ОСОБА_9 працював у ВАТ «Морський транспортний банк» на посаді начальника відділу касових операцій філії банку у місті Києві з 26 січня 2006 року по 06 квітня 2010 рік.

За умовами кредитного договору п. 2.2.13 у випадку звільнення Позичальника з ВАТ "МОРСКОЙ ТРАНСПОРТНІЙ БАНК", Позичальник зобов`язаний достроково протягом 30 календарних днів з дати звільнення повернути кредит, сплатити комісію та відсотки за його користування, виконати інші зобов`язання за кредитним договором.

Згідно з листом МТВ Банку від 31.10.2018 року банк повідомив про те, що ОСОБА_13 працював у ВАТ "МОРСЬКИЙ ТРАНПОРТНИЙ БАНК" на посаді начальника відділу касових операцій філії ВАТ "МТБ" у м. києві з 26.01.2006 року по 06.04.2010 рік (т. 2 а.с. 176)

Таким чином з 07 травня 2010 року у ОСОБА_11 виник обов`язок достроково повернути кредит одним платежем, сплатити комісії та відсотки за його користування, виконати інші зобов`язання за кредитним договором.

Згідно зі ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Суд першої інстанції не врахував той факт, що встановленого строку у договорі поруки не було, тому, відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Банком не було пред`явлено вимог до поручителя, а тому на час пред`явлення позову до суду, порука була припиненою.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2013 року скасуванню в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_14 , та ухваленню нового рішення в цій частині про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2013 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_14 скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову в цій частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови був складений 09 серпня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль