Справа № 185/696/18
Провадження № 2/185/4076/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якій просила суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 22 січня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Граждиян А.І., зареєстрованого в реєстрі за номером № 159. У будинку зареєстровані її син ОСОБА_3 , 1987 року народження, її мати ОСОБА_6 , 1929 року народження, невісткаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні стосунки сина та невістки не склалися. У січні 2017 року невістка разом із онукою виїхали із домоволодіння, вивезли свої особисті речі. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 було розірвано. Таким чином, відповідач з малолітньою дитиною більше року без поважних причин будинком не користуються, витрат по утриманню будинку не несуть.

16 квітня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задоволені у повному обсязі, а саме: визнаноОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2019 року вищевказане заочне рішення скасоване, розгляд цивільної справи призначено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог, так як вона не має власного житла для реєстрації свого місця проживання та малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові.

Відповідач та представник відповідача у судовому засідання просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі на підставах, зазначених у відзиві на позов. Крім того, відповідач зазначила, що не бажає проживати у будинку позивача разом з дитиною, а їй необхідна тільки реєстрація у вказаному будинку.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення просить врахувати інтереси дитини.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного.

До основних засад (принципів) цивільного судочинства відноситься верховенство права і змагальність сторін (ст.2 ЦПК України). Принцип змагальності сторін визначає обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22 січня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Граждиян А.І., зареєстрованого в реєстрі за номером №159. Право власності на будинок зареєстровано в КП Павлоградське МБТІ за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4

У будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , 1987 року народження, ОСОБА_6 , 1929 року народження, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім`ї від 15.01.2018 року, виданою головою Квартального комітету № 38 м. Павлоград.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідно до акту обстеження факту постійного проживання від 25.01.2018 року, складеного головою Квартального комітету № 38 м. Павлоград ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у будинку АДРЕСА_1 не проживає з січня 2017 року.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За умовами ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Як було встановлено у судовому засідання відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, у судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що після розірвання шлюбу відповідача з ОСОБА_3 , малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю.

Відповідач з малолітньою дитиною, змінивши своє місце проживання, не знялися з реєстраційного обліку з місця попереднього проживання.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у належному позивачу житловому будинку не проживає, особистих речей у ній немає, комунальні послуги та витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) відповідач не несе, так само як і інших витрат, а також не приймає участі у спільному побуті, доказів які б спростували дані обставини сторонами надано не було.

З вищезазначеного акту обстеження факту постійного проживання від 25.01.2018 року, складеного головою Квартального комітету № 38 м. Павлоград ОСОБА_7 , вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично не проживають, починаючи з січня 2017 року.

Отже, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи зареєстрованими у житловому будинку позивача, порушує її право та законні інтереси на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, що передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач під час розгляду справи не надала доказів поважності причин непроживання у житлі власника-позивача, право на користування спірним житлом не відшукувала, малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично мешкає разом з матір`ю, а їх реєстрація у будинку позивача носить суто формальний характер.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2019 року.

Суддя В.М. Бондаренко