ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6334/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.02.2011 року в сумі 13 055,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батько відповідача - ОСОБА_2 , уклавши з ПАТ КБ «Приватбанк» вказаний кредитний договір, отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_2 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, зважаючи на що позивач звернувся до спадкоємця позичальника - ОСОБА_1 із листом-претензією про погашення заборгованості, яка станом на дату смерті позичальника 09.03.2014 року становить 13 055,76 грн, що складається з наступного: 12 488,93 грн - заборгованість за кредитом та 566,83 грн. - заборгованість за відсотками.

Проте відповідач ніяких дій щодо погашення заборгованості не вчинив, з огляду на що АТ КБ «Приватбанк» вимушений звернутись із зазначеним позовом до суду.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні відповідач позовних вимог не визнав, заперечував проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відповідь на відзив відповідача, у якому просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що в анкеті-заяві ОСОБА_2 від 07.02.2011 року підтвердив свою згоду на те, що він ознайомився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, та серед запропонованих карток (платіжна картка кредитка «Універсальна», пенсійна картка, дебетова особиста картка, зарплатна карта, карта Gold, ощадкнижка (депозит) та ідентифікація з паспортом) виявив бажання оформити на власне ім`я «Зарплатну карту». Одночасно, поле бажаного кредитного ліміту за платіжною карткою «Універсальна» або картки класу Gold клієнтом не було заповнено, як і не поставлено останнім відмітки про те, що під час оформлення однієї з цих карток він отримав Пам`ятку клієнта з тарифами та основними умовами обслуговування і кредитування.

Слід зазначити, що банківські послуги не обмежуються наданням кредитів, а тому із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, ОСОБА_2 мав намір укласти саме кредитний договір, враховуючи відсутність обраного виду картки та розміру кредитного ліміту.

Крім того, надані позивачем, як доказ позовних вимог, Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи Банку не містять підпису ОСОБА_2 , також позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови і Тарифи мав на увазі ОСОБА_2 , підписуючи заяву позичальника.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: "Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк."

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано суду доказів обсягу майна, отриманого спадкоємцем ОСОБА_1 у спадщину після смерті ОСОБА_2 , його вартості.

Крім того, позивачем не надано суду належних доказів одержання відповідачем свідоцтва про право на спадщину або постійного проживання відповідача із спадкодавцем.

Отже, стороною позивача не надано до суду доказів переходу прав та обов`язків померлого ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 .

Оскільки, зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 ст.1282 ЦК України.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідача.

Так, згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимог кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі.

Разом із тим, положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України, щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців.

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

При цьому, за змістом цієї статті ЦК України не зобов`язує учасників спадкових правовідносин з`ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкоємець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов`язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦКУ), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати.

Посилання в ст. 1281 ЦК України про необізнаність пред`явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов`язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. ( п.189).

Встановлені законом строки для пред`явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності, на ці строки не розповсюджуються норми ст.ст. 259, 263, 264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред`явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК України претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що позивач повідомляв боржника ОСОБА_2 , а також після його смерті - його спадкоємця, про наявність боргу перед Банком та обов`язку його погасити саме за договором від 07.02.2011 року.

Тоді як, в матеріалах справи міститься лист-претензія від 22.01.2018 року, адресована відповідачу у справі, однак позивачем не надано доказів отримання останнім вказаної претензії. Крім того, у вказаному листі-претензії зазначено про договір, укладений між позивачем та ОСОБА_2 від 11.11.2013 року.

Поміж іншого, з тексту позовної заяви, вбачається, що у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , позивачем 26.09.2014 року було направлено претензію кредитора до Сьомої київської державної нотаріальної контори, що свідчить про те, що станом на вересень 2014 року позивачу достеменно було відомо про смерть позичальника, однак з позовом до суду з вимогами до відповідача останній звернувся лише у червні 2019 року, тобто з пропуском строків, передбачених ст. 1281 ЦК України.

Крім того, як зазначає сам позивач, станом на вересень-жовтень 2014 року, за оформленням спадкової справи після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався, а тому позивач з вказаного часу та часу звернення з претензією до нотаріальної контори мав право звернутись до суду з вказаним позовом.

Частиною 4 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки, кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті, позбавляє його права вимоги до спадкоємця.

Крім того, суд звертає увагу, що встановлені ст. 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Враховуючи все викладене, ненаданням стороною позивача доказів того, що відповідач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , доказів вартості майна, отриманого в спадщину, та пропуск останнім строків звернення до спадкоємця, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: