Справа № 682/80/18
Провадження № 2/682/15/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді Зеленської В.І,

з участю секретаря судових засідань Козир О.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Жилюка О.В.,

представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Уряднікова О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитим договором № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 року, третя особа ОСОБА_4 , та за позовом ОСОБА_4 до АТ " Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 року недійсним,

в с т а н о в и в:

16.01.2018 АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями жилою площею 48,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 , а також квартиру площею 33,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , в рахунок погашення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за Кредитним договором № 014/2325/82/880 від 12 липня 2007 року, у розмірі 85 299 доларів США 93 центів (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку - 2 236 938 грн 29 коп), яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 38 151 долар США або 1 000 486 грн 55 коп; заборгованості за відсотками - 47 148 доларів США 93 центів або 1 236 451 грн 74 коп (у тому числі прострочена заборгованість за відсотками: 47 050 доларів США 15 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 233 861 грн 29 коп), а також про стягнення судових витрат у розмірі 8895 грн, встановивши спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

04 квітня 2019 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічним позовом до АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним кредитного договору №014/2325/82/880 від 12.07.2007 року та стягнення судових витрат. В обгрунтування зазначив, що кредтний договір №014/2325/82/880 від 12.07.2007 року він не підписував та кредитних коштів не отримував. Про існування вказаного кредитного договору дізнався в день отримання копії позовної заяви з додатками в приміщенні суду 28 лютого 2018 року. Просить зустрічний позов задовольнити.

Представник позивача АТ "Райффайзен Банк Аваль" Сірочук І.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов АТ "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити, відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до АТ " Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 року недійсним та у вступному слові пояснила, що 12 липня 2007 р між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 укладений кредитний договір , за умовами якого Банк надав ОСОБА_4 кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 43 000 дол.США, а позичальник зобов`язався повернути Банку суму кредиту і сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,5% річних, сплатити комісію відповідно до умов Договору і Тарифів, виконати інші зобов`язання, визначені у договорі. Банк виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_4 , відкрив поточний рахунок, на який було зараховано суму 43 000 дол США та на підставі заяви позичальника на видачу готівки через касу банку видав 13.07.2007 р ОСОБА_4 кредитні кошти. ОСОБА_4 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, кошти не повернув. Кредитне зобов`язання ОСОБА_4 забезпечене майновою порукою і іпотекою. Майнові поручителі несуть солідарну відповідальність з боржником. Тому просить позов задовольнити та звернути стягнення на предмети іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №014/2325/82/880 від 12.07.2007 року. В задоволенні позову ОСОБА_4 просить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 і її представник - адвокат Жилюк О.В. в судовому засіданні просять застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 у відзиві на позов та її представник адвокат Урядніков О.Д. в судовому засіданні просять застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову .

У судовому засіданні представники відповідачів пояснили, що відповідно до п.1.2 кредитного договору № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 р кредит надається до 11 липня 2017 року включно та відповідно до п.1.3 цього договору повернення кредиту здійснюється щомісячними платежами (відповідно до додатку 2 до Договору). Тобто, укладаючи кредитний договір сторони обумовили, що позичальник має право користуватись позикою протягом 120 місяців до 11.07.2017 р, при цьому щомісячно має сплачувати проценти за користування коштами та частинами повертати тіло кредиту. Крім того, відповідно до п.5.5 Кредитного договору сторони домовились, що позичальник достроково має здійснити повернення кредиту та інших платежів у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов Договору та/або договорів іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Відповідно до п.8.4 договору, сторони домовились про те, що будь яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатись як істотне порушення договору, яке надає право кредитору, в порядку передбаченому договором або діючим законодавством України, незалежно від встановлених Договором строків виконання зобов`язань, вимагати від позичальника повернення кредиту та інших, передбачених платежів. 29 квітня 2009 року позивач, звернувшись до нотаріуса з вимогою звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом, шляхом вчинення виконавчого напису, розірвав кредитний договір і договір іпотеки, а тому з цього дня почався перебіг строку позовної давності для звернення стягнення на всю суму позики. Крім цього, у 2008 році позивач надіслав вимогу боржнику та майновим поручителям про повне виконання кредитного зобов`язання, чим також змінив строк виконання кредитного зобов`язання, але у визначений законом трьохрічний строк позовної давності за захистом порушеного права не звернувся. Тому просять відмовити в задоволенні позову АТ "Райффайзен Банк Аваль". Позов ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 р вважають безпідставним і просять відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_4 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до наступного.

За статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 014/2325/82/880 про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 43000 доларів США (а.с.24-30), а ОСОБА_4 зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування кредитом у строк та на умовах, визначених кредитним договором, а саме до 11 липня 2017 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором того самого дня між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є АТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладений договір іпотеки (майнової поруки), за умовами якого останні передали в іпотеку належне їм нерухоме майно, зокрема: ОСОБА_2 передала в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 03.11.1994 року, зареєстрований в електоронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером - 19121197; ОСОБА_3 передала в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації житла та комунального майна Славутської міської ради 05.07.2007 року, зареєстрована в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером - 19460928.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У пункті 1.1 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником ОСОБА_4 всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором № 014/2325/82/880 від 12 липня 2007 року у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі .

Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 11 липня 2017 року.

Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Сторони кредитного договору узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (пункт 6.5 Кредитного договору).

При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання банком на адресу позичальника відповідного повідомлення. У випадку порушення Позичальником своїх зобов`язань за Договором, у т.ч. у випадку невиконання Позичальником зобов`язань з дострокового погашення заборгованості відповідно до умов Договору, Кредитор має право без отримання додаткової згоди Позичальника за власним вибором звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса, або одержавти відшкодування з майна Позичальника, або звернутися до поручителів, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов відповідних договорів, що забезпечують зобов`язання Позичальника за Договором (пункт 6.5).

Заборгованість за кредитом у Позичальника ОСОБА_4 виникла у квітні 2008 року, що стверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с.11-15).

Судом встановлено, що 23 грудня 2008 р ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" вручив позичальнику - ОСОБА_4 письмове Попередження про необхідність погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 р (матеріали цивільної справи № 2-660/2010).

Аналогічні попередження були направлені майновим поручителям ОСОБА_2 і ОСОБА_3

29 квітня 2009 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" вручив письмові попередження майновим поручителям ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про те, що у зв`язку з несплатою кредиту за кредитним договором № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 р позичальником ОСОБА_4 до 10.10.2008 р, буде вчинено виконавчий напис та майно буде виставлене на продаж. Тому на основі зобов`язання, що міститься в матеріалах кредитної справи, їх зобов`язано виселетись (матеріали цивільної справи № 2-660/2010).

За зверненням ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" 29 квітня 2009 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Стець О.М. вчинений Виконавчий напис про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями до нього в АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_2 , і однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , в рахунок виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/2325/82/880 .

10.06.2009 р постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса від 29.04.2009 року та накладено арешт на квартиру під номером АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 (а.с. 142, 143-144).

У січні 2018 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з позовом, про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями до нього в АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_2 , і однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , в рахунок виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/2325/82/880, так як станом на 18.09.2017 р заборгованість ОСОБА_4 за кредитом становить 85 299 доларів США 93 центи і складається з: простроченої заборгованості за кредитом 38 151,00 дол.США, заборгованості за відсотками 47 148,93 дол.США, у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 47 050,15 дол.США.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У пункті 1.1 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту - 11 липня 2017 року (п. 1.2 кредитного договору).

Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині (пункт 6.5 кредитного договору).

При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідного повідомлення та повинно бути виконане позичальником не пізніше 30 (тридцятого) календарного дня з дня надіслання позивачльнику відповідного повідомлення (пункт 6.5 кредитного договору).

Судом встановлено, що повідомлення банку про дострокове повернення кредиту надіслане позичальнику ОСОБА_4 та відповідачам 23 грудня 2008 року. А також 29 квітня 2009 р іпотекодавцям ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були направлені банком попередження про обов`язок виселетись з належних їм житлових приміщень у зв`язку з несплатою позичальником ОСОБА_5 до 10.10.2008 р кредиту в сумі 43 000 дол.США за кредитним договором № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 р (цивільна справа № 2-660/2010).

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дня одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та їх представники подали заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Судом встановлено, що відповідачі та позичальник ОСОБА_4 з 2009 року не вчиняли жодної дії, що вказувала б на переривання строку позовної давності. А змінивши умови кредитного договору, пред`явивши боржнику і поручителям досудову вимогу про дострокове повернення боргу за кредитним договором та звернувшись у квітні 2009 року до нотаріуса з вимогою про вчинення виконавчого напису з метою виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі, позивач змінив строк виконання основного зобов`язання.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 357/9126/17-ц.

Отже, відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України, дізнавшись про порушення свого права - невиконання кредитного зобов`язання позичальником, в тому числі невиконання виконавчого напису нотаріуса, для позивача почався перебіг строку позовної давності.

Крім цього, рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2010 року, яке набрало законної сили 17.06.2010 року, виконавчий напис нотаріуса від 29.04.2009 року про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями до нього в АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_2 , і однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , в рахунок виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором № 014/2325/82/880 , визнано таким, що не підлягає виконанню (справа № 2-660/2010).

Отже, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавців протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання попередження про дострокове повернення кредиту в повному обсязі) або від дня звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, або від дня набрання законної сили рішенням суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Твердження заявника про те, що кредитним договором визначено строк виконання кредитного зобов`язання до 11 липня 2017 року, а отже позов подано в межах строку позовної давності, є безпідставними з огляду на вищезазначене.

А тому при зверненні у січні 2018 року до суду із позовом у цій справі щодо кредитної заборгованості шляхом вимог про звернення стягнення на предмети іпотеки, банк пропустив строк позовної давності, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

Також, суд прийшов висновку і про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення судових витрат, оскільки у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 р, то суд приходить до наступного.

З позовної заяви вбачається, що підставою позовних вимог ОСОБА_4 є те, що він не вчиняв дій, спрямованих на виникнення , зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, не здійснював волевиявлення на укладення кредитного договору, так як кредитний договір № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 р він не підписував і про його існування дізнався 28 лютого 2018 року.

Однак, такі доводи позивача ОСОБА_4 спростовані висновком комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів по матеріалам цивільної справи № 682/80/18 від 07.05.2019 р №670/671/19-26 №1558/1559/19-26, відповідно до якого підписи від іменті ОСОБА_6 в графі "позичальник" кредитного договору № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 р , укладеного між ВАТ "Раффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 , в графі "підпис позичальника" заяви-анкети позичальника ОСОБА_4 до акціонерного товариства "Раффайзен Банк Аваль" від 10.07.2007 р виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовчки та технічних засобів самим ОСОБА_7 (а.с.44-49 т.2).

Досліджений висновок експертизи є належним і допустимим доказом, не спростований сторонами у законний спосіб.

Тому суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_4 необгрунтованими та безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України немає підстав для відшкодування ОСОБА_4 судових витрат.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 81, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 261, 509, 526, 530, 610 - 612, 1054 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», суд

в и р і ш и в:

Відмовити Акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" в задоволенні позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_2 , та квартиру АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_3 , шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитим договором № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 року, третя особа ОСОБА_4 .

Відмовити ОСОБА_4 в задоволені позову до АТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання недійсним кредитного договору № 014/2325/82/880 від 12.07.2007 року .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів - до 04 січня 2020 року.

Головуючий суддя Зеленська В.І.