Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1865/19
Провадження № 6/376/25/2019
У Х В А Л А

"24" липня 2019 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Коваленка О.М.,

при секретарі Ткаченко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області подання Старшого державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Степченко Н.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

До Сквирського районного суду Київської області надійшло вищевказане подання.

В обгрунування подання Старший держаний виконавець Степченко Н.М. зазначила, що на виконанні у Сквирському районному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області знаходиться виконавче провадження № 582 77 816 виконання вимога № ф-290 084-50 виданий 06.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 15 819,54.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП 223 292 2426.

05.02.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити боржник доходів не отримує, транспортні засоби відсутні, нерухоме майно відсутнє.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень, щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомила виконавця.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 28.05.2019, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 та неодноразово перетинала кордон України.

В зв`язку з вищевикладеним старший державний виконавець Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Степченко Н.М. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа та просить суд:

тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань покладених на неї згідно вимоги № ф-290084-50 виданого 06.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 в сумі 15819,54 грн. боргу.

Сторони справи в судове засідання не з`вилися.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно зі вимогами ч. 4 ст. 441ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного, або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Суд, дослідивши подання та додатки до нього, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що так дійсно на виконанні у державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Степченко Н.М. перебуває виконавче провадження виконавче провадження № 58277816 виконання вимога № ф-290084-50 виданий 06.11.2018 про стягнення з ОСОБА_1 в сумі 15 819,54 грн. (а.с.5).

Державним виконавцем вказано, що ним було направлено виклики ОСОБА_1 , однак, як вбачається з матеріалів подання, що державним виконавцем не було направлено жодного виклику боржнику, оскільки у справі відсутні будь-яки докази направлення викликів боржнику.

Отже, в матеріалах подання відсутні будь-які об`єктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник, ОСОБА_1 ухиляється від виконання свого зобов`язання, або вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють його виконання.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Суд вважає, що особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Положеннями ч. 1 п. 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, розглядаючи подання, суд приходить до висновку про те, що діючим законодавством України передбачено обмеження у тимчасовому виїзді громадян України за кордон у разі ухилення такою особою від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань,

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі Гочев проти Болгарії ( Gochev v. Bulgaria від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З огляду на те, що судом не встановлено ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст.6 Закону України "Про порядок виїзду в Україну і в`їзду в Україну громадян України", ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст.2,5,247, 258-260, 353, 354,441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Старшого державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Степченко Н.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 15 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О. М. Коваленко