Справа №752/6460/17
Провадження № 2/752/1768/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.09.2019 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «СК «Скайд» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2016 року о 09:50 у м.Києві на перехресті вул.Деміївська та пр-та Лобановського сталася дорожньо транспортна пригода за участі автомобіля «ВАЗ 21013» д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля "Mitsubishi LANCER" д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

Автомобіль "Mitsubishi LANCER" д.н. НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності.

06.12.2016 року Голосіївським районним судом м. Києва було винесено постанову по справі №752/23250/18 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, якою було визнано ОСОБА_2 у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Звіту № 239-16 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Mitsubishi LANCER" д.н. НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту складає 30109,12 гривень, а вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 17914,73 гривні.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в СК «Скайд» позивач просить стягнути з Страховика страхове відшкодування в розмірі 17914,73 гривні, а також витрати, понесені з метою оцінки розміру матеріальної шкоди в сумі 700 гривень.

Іншу частину завданої шкоди, в розмірі 12194,39 гривень, на підставі положень 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів пропорційно до заявлених майнових вимог.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні заявлених вимог, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами розмір завданої шкоди, оскільки наданий Звіт про оцінку вартості матеріального збитку згідно наданої рецензії має значні недоліки, що вплинуло на достовірність оцінки, а інші докази щодо понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу, суду не надано.

Відповідач ПрАТ «СК «Скайд» не скористався своїм правом на подання відзиву у справі.

Представником позивача подана заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання.

Від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з його перебуванням у відпустці за межами м.Києва.

Оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.11.2016 р. о 09 год. 50 хв. в м.Києві на перехресті вул.Деміївської та пр-та Лобановського сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 21013 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу "Mitsubishi LANCER" д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортний засіб, що належить позивачу, зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 06.12.2016 р. винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_2 .

В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідно до встановлених судом обставин на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Скайд» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7865214.

Згідно з Полісом ліміт відповідальності Страховика за шкоду, завдану майну третіх осіб, становить 100000 гривень, франшиза становить нулю.

Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає/ розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану варість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснює ться за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Судом встановлено, що будь-яких виплат Страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, здійснено не було.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхохвою виплатою (страховим відшкодуванням).

З метою визначення розміру матеріальної шкоди позивач звернувся до оцінювача і відповідно до Звіту № 239-16 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Mitsubishi LANCER" д.н. НОМЕР_2 становить 30109,12 гривень. Вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 17914,73 гривні.

За послуги оцінювача позивач сплатив кошти в розмірі 700 гривень.

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст.77 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.78 ЦПК України)..

В силу положень ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За результатами проведеного Всеукраїнським об`єднанням «Українське товариство оцінювачів» рецензування Звіту про оцінку майна № 239-16 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Mitsubishi LANCER" д.н. НОМЕР_2 , складеного ФОП ОСОБА_3 встановлено, що він не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною в звіті, після виправлення недоліків.

Також встановлено, що наведені висновки оцінювача щодо технічного стану об`єкту оцінки є недостатньо обґрунтованими і ґрунтуються на припущеннях.

Хоча позивачу було відомо про наявність зазначеної рецензії, будь-яких інших доказів на підтвердження розміру завданого йому матеріального збитку в ході розгляду справи надано не було.

Надані суду докази, а саме Звіт про оцінку майна № 239-16, не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого позивачу, з огляду на що суд позбавлений можливості зробити обґрунтовані висновку щодо розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачами.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в зв`язку з його недоведеністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачами.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.КОЛДІНА