Справа № 682/3538/18
Провадження № 2/682/253/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Маршал І.М.,

за участю секретаря Мелашенко О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Катернюк О.І.,

представника третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету

Славутської міської ради Шаргородської Н.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради. В обґрунтування позову вказував, що рішенням від 28.03.2018 року між сторонами було розірвано шлюб. Від спільного проживання сторони мають двоє дітей - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які з травня 2015 року проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні. Позивач вказує, що донька ОСОБА_5 має захворювання з діагнозом - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість І-ІІ ступеню. Мати дітей ОСОБА_2 в травні 2015 року поїхала на заробітки до республіки Польща та з того часу лише один раз бачила дітей, а саме, в 2016 році, де зустріч закінчилася пошуком сина, якого позивач знайшов на квартирі знайомих ОСОБА_2 хворого та з температурою, сама ж відповідачка у той час перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Після вказаного випадку відповідачка жодного разу дітей не відвідала, не цікавиться їх здоров`ям, розвитком, вихованням та не приймає участі в їх утриманні. Позивач вказує, що діти попросили змінити їм номери мобільних телефонів, оскільки відповідачка раніше дзвонила їм декілька раз в стані алкогольного сп`яніння і ці розмови закінчувалися тим, що діти нервували і плакали. З 2016 року діти з матір`ю не спілкуються і категорично не бажають з нею спілкуватися, сама ж ОСОБА_2 жодним чином не намагається встановити з дітьми контакт. Позивач вказує, що відповідачка літом 2018 року перебувала на території України, а саме, у м. Львів, про те не знайшла часу на побачення з дітьми і жодного разу не зателефонувала йому хоча б за для того щоб поцікавитися станом здоров`я дітей.

Позивач вказує, що відповідачка не цікавиться дітьми, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, навчанням, станом здоров`я, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальноприйнятих норм моралі, не надає доступу до культурних та духовних цінностей та жодного разу не навідала дітей за місце їх проживання або в навчальному закладі.

Позивач вказує, що він з 2016 року проживає разом з ОСОБА_6 , яку спочатку ОСОБА_3, а потім і ОСОБА_4 почали називати мамою, і саме ОСОБА_6 діти сприймають, як свою маму, а вона в свою чергу ставиться до них, як до своїх дітей. У них склалися дуже гарні стосунки, вони прив`язалися один до одного. Тетяна відчуває споріднення з дітьми і займається їх вихованням. Позивач вказує, що всі питання щодо виховання дітей вирішуються ним та його цивільною дружиною без участі та підтримки з боку відповідачки. Діти знаходяться на їх повному утриманні і для розвитку дітей вони прикладають всі зусилля та можливості.

Позивач вказує, що відповідачка не дбає про стан здоров`я доньки ОСОБА_5 щодо проведення необхідних медичних обстежень, її лікування здійснює позивач разом із своєю цивільною дружиною.

Позивач вказує, що відповідачка ОСОБА_2 на протязі більш ніж двох років не проявляла до дітей батьківської турботи, любові, фактично не спілкувалася з ними, не цікавилася їх бажаннями та потребами і як наслідок не має з ними тісного психологічного зв`язку. Внаслідок чого діти не відчувають потреби у спілкуванні з матір`ю. Зазначені факти позивач вважає ухиленням відповідачки від виховання дітей, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав, що буде доцільним та відповідатиме інтересам дітей.

Позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 .

Позивач та його представник адвокат Катернюк О.І. позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві підтримали, просили їх задоволити.

Відповідачка та її представник адвокат Літвін І.М. в судове засідання не зявилися, про день та час судового розгляду повідомлялися належним чином. В судовому засіданні 23.09.2019 щодо позову заперечили посилаючись на те, що позивач умисно створив для дітей умови, які б сприяли налаштуванню їх проти матері.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Шаргородська Н.І. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування та вимоги позовної заяви.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 150 та п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Розглядаючи спір, суд переслідує мету докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є відповідачка, що підтверджується свідоцтвами про їх народження Серії НОМЕР_1 та Серії НОМЕР_2 .

Шлюб між сторонами розірвано 30.03.2017 року. Згідно судового рішення станом на 15.03.2017 ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 уже протягом десяти місяців перебуває в Польщі, де працює, спільно вони не проживають, спільного господарства не ведуть, відповідачка вихованням дітей не займається, веде аморальний спосіб життя. Визнаючи позов частково, відповідач заперечувала твердження позивача, що вона веде аморальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями.

Діти проживають разом з позивачем та його цивільною дружиною ОСОБА_6 . Позивач станом на 07.09.2018 року характеризується за місцем проживання позитивно, має у власності житло, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2015.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 05.10.2019 - умови задовільні, кімнати мебльовані сучасними меблями, наявна орг. та побутова техніка, чисто та охайно, діти мають окрему спальню, кімнату, в якій виконують домашні завдання, у дітей наявне все необхідне для повноцінного розвитку, проживання, виховання.

Згідно характеристик дітей від 10.09.2018 та 11.09.2018 у освітніх закладах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є успішними учнями, відмічено участь у вихованні та житті дітей лише батька ОСОБА_1

Неповнолітня ОСОБА_3 має захворювання з діагнозом - хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість І-ІІ ступеню, згідно листа від 13.06.2019 головного лікаря КП «Славутський центр первинної медико-санітарної допомоги» з 2015 року на прийоми до лікаря дитина приходить з батьком, регулярно лікується і консультується отоларингологом.

В судовому засіданні не встановлено перешкод для спілкування відповідачки з дітьми. Відповідачка не виявляла бажання бачитися з дітьми, дбати про їх духовний і фізичний розвиток з травня 2015 року. За період нарізного проживання з дітьми ОСОБА_2 не робила фактичних спроб налагодити спілкування з дітьми, також відсутні докази того, що вона перебуваючи за кордоном з метою заробітку приймала участь в утриманні дітей, що спонукало ОСОБА_1 звертатися до суду для стягнення із неї аліментів.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, зареєстрованого за вихідним номером 04-31/1283 від 16 жовтня 2018 року, відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не турбується про здоров`я, фізичний і духовний розвиток дітей, їх вихованням та підготовкою до самостійного життя, а зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними належної освіти. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав.

Допитана судом свідок ОСОБА_3 суду показала, що коли мама поїхала закордон вона з братом проживали з батьком, з того часу вони з мамою бачилися лише один раз. Мама телефонувала з-за кордону, при цьому по розмові вона розуміла, що мама в нетверезому стані, в розмові та їй розказувала, що забере до себе за кордон, також казала, що батько її не любить і йому діти не потрібні. Коли мама повернулася і прийшла її побачити в школі - то мама просто не впізнала свою доньку при зустрічі. Вона на матір ображена, пам`ятає з раннього дитинства, що мама її била, коли була в нетверезому стані і батька не було вдома, також пам`ятає, що мама їх із братом залишала самих удома, ОСОБА_4 плакав, а вона не могла його самостійно заспокоїти, тому звернулася до сусідки, а мама потім прийшла в нетверезому стані. Коли мама поїхала за кордон вони залишалися з батьком, він їх виховував і глядів, фінансово їм допомагала бабуся по батькові, яка також працює і живе за кордоном. Такого, щоб мама передавала для них з ОСОБА_4 і батьком гроші чи речі і вони їх забирали у бабусі по мамі вона не пам`ятає. З 2017 року батько познайомив їх з ОСОБА_4 із ОСОБА_6, надалі вони стали проживати усі разом, у них гарні стосунки і вони її вважають мамою.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона проживає із ОСОБА_1 та дітьми третій рік, займається вихованням дітей, а ОСОБА_1 їздить за кордон на заробітки. ОСОБА_2 дзвонила ОСОБА_5 в нетверезому стані, після чого її доводилося заспокоювати, оскільки після таких розмов дівчинка завжди плакала. ОСОБА_4 також мав дуже тривожний стан після того, як ОСОБА_2 приходила до нього у школу, оскільки він не зрозумів, чому вона це робила.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що була сусідкою подружжя ОСОБА_1 біля 10 років. За відсутності чоловіка ОСОБА_2 себе поводила негарно, випивала, била дівчинку, вдома не ночувала, залишала дітей самих, пам`ятає випадок, коли вона ночувала в сусідів вдома із дівчинкою, а де була тоді мама - невідомо, також був випадок, коли мами вдома не було у пізні години, ОСОБА_4 розплакався і сама ОСОБА_5 не змогла його заспокоїти та прийшла до неї по допомогу. Чоловік ОСОБА_1 часто їздив за кордон на роботу, потім був один рік у АТО. А ОСОБА_2 за його відсутності дозволяла собі неготувати їсти як належить, діти перебивалися напівфабрикатами з магазину, інколи діти були неохайні. Коли ОСОБА_2 поїхала за кордон, ОСОБА_1 сам справлявся з дітьми, його мама - бабуся дітей, яка за кордоном живе і працює, допомагала їм грошима, одягом і продуктами харчування.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків має місце тоді коли відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З травня 2015 року діти з матір`ю фактично не спілкуються, сама ж ОСОБА_2 жодним чином не прагнула встановити з дітьми контакт, не цікавилася їх успіхами, навчанням, станом здоров`я, не піклувалася про їх фізичний та духовний розвиток, тобто не дбала про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяла засвоєнню ними загальноприйнятих норм моралі, не надала доступу до культурних та духовних цінностей.

Покликання відповідачки на ту обставину, що вона мала травму згідно виписки з медичної карти від 18.09.2019 : діагноз закр. консолідований компресійний перелом 1 хребця 1 ступеня, консолідовані переломи обох кісток правої гомілки. Стан після МОС ( 02.05.18). Консолідований перелом лівої п`яткової кістки. Консолідований перелом човноподібної кістки лівої стопи. Стан після МОС ( 02.05.18) . Зі слів хворої травма 29.04.18 - падіння з висоти. Хворій рекомендовано оперативне втручання з метою видалення металоконструкції , - і фізично не могла прибути до дітей у період з квітня 2018 по вересень 2018, що сприяло погіршенню її взаємин із дітьми, суд сприймає як аргумент, але саме у конкретний період квітень-вересень 2018 року, разом з тим, до цього часу із травня 2015 року до квітня 2018 року відповідач мала достатньо часу аби докласти зусиль і не втратити зв`язок із життям власних дітей.

Факт звернення відповідачки до правоохоронних органів з приводу того, що батьком дітей чиняться перешкоди в спілкуванні дітей із матір`ю, який на погляд заявниці мав місце 29.03.2019 року, не знайшов свого підтвердження згідно висновку від 09.04.2019 ст. інспектора ЮП СП Славутського ВП Сопронюка Р.О. , де констатовано, що діти особисто не бажають спілкуватися з матір`ю через сімейні негативні відносини в минулому.

Отже, відповідачка ОСОБА_2 на протязі більш ніж двох років не проявляла до дітей батьківської турботи, любові, фактично не спілкувалася з ними, не цікавилася їх бажаннями та потребами і як наслідок не має з ними тісного психологічного зв`язку, а діти в свою чергу не відчувають потреби у спілкуванні з матір`ю.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять ухилення відповідачки від виховання дітей та їх утримання. Така поведінка відповідачки щодо дітей фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обов`язками.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , 1979 року народження, батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст виготовлено 14.11.2019.

Суддя Маршал І. М.