Справа № 186/984/19
Провадження номер № 2/0186/340/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Першотравенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про встановлення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області про встановлення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачка по справі, є його колишньою дружиною. Від шлюбу вони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року, з нього було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). З вересня 2018 року дитина фактично проживає разом з ним у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідачка повністю переклала свої обов`язки по вихованню дитини на нього. За час проживання дитини з ним, відповідачка жодного разу не відвідала доньку та не цікавилась її розвитком та здоров`ям, а аліменти, які остання отримує на утримання дитини, витрачає на свої потреби.

Він має постійний дохід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується з позитивної сторони, дитина має все необхідне для проживання, гармонійного розвитку та навчання.

Просить суд встановити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та звільнити його від сплати аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 червня ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнутих з нього рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

У підготовче судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка у підготовче судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі.

Малолітня ОСОБА_3 у підготовче судове засідання надала заяву, в якій прохала суд встановити їй місце проживання разом з батьком ОСОБА_1 .

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області у підготовче судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Відповідно до частини 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларація прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі матері прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та захищати права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією та Декларацією прав дитини.

Тому, покладаючи в основу судового рішення згоду дитини на проживання з одним з батьків, суд повинен проаналізувати, чи не порушує така згода положень Конвенції, та навести у судовому рішенні мотиви, з яких він дійшов висновку про необхідність узяти за основу саме думку дитини та надати їй перевагу по відношенню до інших доказів.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України передбачено обов`язкову участь органу опіки та піклування при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей сторін, суд виходить з принципу рівності прав і обов`язків обох батьків (ст. 141 СК), надаючи перевагу тому з них, хто може забезпечити найбільш сприятливі умови виховання дітей, принципу 6 Декларації та вимог положень ч. 2 ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України, за якими місце проживання дитини, що досягла десяти років, визначається за згодою самої дитини.

При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не є пріоритетом у спорі.

Згідно вимог ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 273 СК України, передбачено підстави зміни розміру аліментів та звільнення від їх сплати. Якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, то суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Частина 4 ст.273 ЦПК України передбачає, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 року.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно акту ПП «Комунальщик-3» №404 від 12 червня 2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дитини ОСОБА_2 не заперечує проти проживання дитини з батьком, що підтверджується заявою останньої про визнання позовних вимог.

На даний час ОСОБА_3 проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №249, виданої 14 травня 2019 року головним фахівцем відділу кадрів ВСП «ШУ Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» Троценко ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , ОСОБА_1 працює з 28 грудня 1998 року по теперішній час у ВСП «ШУ Першотравенське» на посаді помічника начальника дільниці (підземного) дільниці з видобутку вугілля №1.

ОСОБА_1 отримує щомісячно заробітну плату. Загальний дохід останнього за період з травня 2018 року по квітень 2019 року за вирахуванням аліментів, становить 378705,69 грн., що підтверджується довідкою №800, виданою 14 травня 2019 року директором ВСП «ШУ Першотравенське» ОСОБА_7 , інших утриманців, крім доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач не має.

ОСОБА_2 не має постійного місця проживання та роботи, аліменти які отримує на утримання малолітньої доньки, витрачає на власні потреби.

Згідно висновку, наданого виконавчим комітетом Першотравенської міської ради 03 червня 2019 року №1041/04.1-14 доцільне проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Малолітньою ОСОБА_3 у присутності представника органу опіки та піклування, добровільно, без тиску, без присутності батьків, вільно, впевнено було подано суду заяву, в якій остання висловила своє бажання проживати разом з батьком, з яким постійно проживає на теперішній час.

При вирішенні вказаного спору суд враховує всі вище вказані докази, а також прихильність дитини до одного з батьків а саме, до батька, та її бажання проживати з батьком, нестабільність матеріального стану матері дитини, яка не має постійного місця роботи, а також той факт, що ОСОБА_2 не зверталась до суду з вимогою про встановлення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з нею.

Враховуючи вищевикладене, докази, повне визнання відповідачкою позову, а також бажання дитини на проживання саме з батьком, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог та встановлення місця проживання дитини з батьком, та, оскільки змінилося матеріальне та сімейне положення дитини та її батька, зобов`язаного рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи те, що аліменти на утримання дитини мають використовуватися за цільовим призначенням, суд приходить до висновку, що відпали підстави для одержання матір`ю аліментів з позивача на утримання малолітньої дитини.

Крім того, суд вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Слід зауважити, що у разі зміни умов виховання дитини в залежності від різних обставин (стан здоров`я батька (матері) і дитини, можливості догляду за дитиною, поява вітчима (мачухи) і т.д.), суд має право змінити визначене місце проживання дитини та не може відмовити у відкритті провадження з тієї причини, що такий спір вже був предметом розгляду судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Першотравенська, Дніпропетровської області, разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем міста Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Першотравенська, Дніпропетровської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його доходу на користь ОСОБА_2 , які були стягнуті відповідно до рішення Першотравенського міського суду, Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області, а з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

СУДДЯ: /С.С. КРИВОШЕЯ/