04.10.2019 Єдиний унікальний номер 205/2333/19
Єдиний унікальний номер судової справи 205/2333/19
Номер провадження 2/205/1514/19
РІШЕННЯ

іменем України

04 жовтня 2019 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу № 205/2333/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 14 березня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , що на день смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті матері - ОСОБА_4 , позивач прийняв фактично так як був зареєстрований разом із померлою на момент її смерті.

ОСОБА_4 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 було визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 .

13 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , а саме - 1/4 частина квартири АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 13 вересня 2017 року відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності.

На підставі вищезазначеного просить визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с. 85), яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 86) та свідоцтвом про зміну імені від 28 вересня 2012 року (а.с. 86 на звороті).

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли фактично її діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , так як були зареєстровані разом із померлою на момент її смерті (а.с. 87).

13 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , а саме - 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 (а.с. 84 на звороті).

Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 13 вересня 2017 року відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності (а.с. 91).

Згідно відповіді КП «ДМБТІ» № 3497 від 15 березня 2018 року в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31 грудня 2012 року містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 в цілому на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кулінічем С.А., за реєстровим № 3098 (а.с. 19).

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , була придбана в період подружнього життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Тобто, ОСОБА_4 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2016 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано за ОСОБА_2 власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 92-93).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з пп. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов`язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця.

Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

На основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 392, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на ј частину квартири АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко