РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11884/17

пр. № 2/759/573/19

21 серпня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -Величко Т.О.

при секретарі - Штанько В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали цивільної справи за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і пені і зобов"язання повернути автобус та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і пені і зобов"язання повернути автобус та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення коштів.

В обгрунтування заявлених позовних вимог за основним позовом позивач вказував, що 7 листопада 2015 р. між ним і відповідачкою було укладено договір позички, згідно якого він передав у користування належний йому на праві власності автобус марки "Мерседес Бенс", модель 313 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .Того ж дня, 7 листопада 2015 р. відповідачка отримала автобус., згідно акта прийому- передачі транспортного засобу. Автобус нами було оцінено у 192800 грн.

Позивач вказував, що згідно п 2.1.3. Договору відповідачка зобов"язувалась за користування автобусом сплачувати йому щомісячно 5000 грн. Платежі повинні вноситися не пізніше останнього дня поточного місяця. Включно по квітень 2017 р сторони договору добросовісно виконували умови договору.

Позивач вказував, що всупереч вимог ст. 526 ЦК України з травня 2017 року, відповідачка та в порушення п. 2.1.3 Договору перестала сплачувати йому кошти за користування автобусом і заборгованість її склала станом на 31.07.2017 р. 15000,00 грн (5000,00 грн. х 3 місяці).

Позивач вказував, що на його нагадування про необхідність сплатити борг і поточні платежі відповідачка надіслала йому листа про те, що начебто вона виявила підробку ідентнфікааійного номера автомобіля. На підтвердження цього вона послалася на висновок приватного спеціаліста..

Позивач вказував, що під час передачі-прийому автобуса відповідачка особисто перевіряла технічний стан автобуса, звірила відповідність ідентифікаційних номерів шасі і двигуна з номерами, вказаними у документах, і не виявила недоліків, що підтверджується актом від 07.11.2017 р.. Позхивач вказував, що тставить під сучн7ів висновок спеціаліста та листом від 06,07.2017 р. запропонував повернути йому автобус для проведення експертизи в державному експертному закладі. Факт отримання цього листа відповідачка підтвердила у своєму наступному листі від 20.07.2017 р. Позивач вказував, що відповідачка автобус йому не надала, продовжує використовувати його і в той же час не сплачує ні поточні платежі, ні заборгованість.

Позивач із посиланням на вимоги ст. 651 ЦК України вказував, що відповідно до п. 2.4.1 укладеного між ним та відповідачем договору від 07.11.2015 р, він, як (позичкодавець) має право у будь-який час розірвати цей договір, в т.ч. у разі невнесення щомісячних платежів, і вимагати повернення автобуса.

Позивач вказує, що керуючись ст. 651 ЦК України він листом від 25.07.2017 р.повідомив відповідачку про те, що розриває Договір позички з 27 липня 2017 р. і запропонував відповідачу сплатити йому заборгованість по платежах, пеню за прострочку сплати платежів повернути належний йому автобус. Вказував, що станом на 01.08.2017 р відповідачка його вимоги і у мови договору не виконала, що змусило його мене до суду з цим позовом.

Позивач із посиланням на вимоги ст. 546 ЦК України, ст.549 ЦК України вказує, що згідно п. 2.1.3 Договору позички від 07.11.2017 р. передбачено, що відповідачка у випадку прострочення щомісячного платежу зо6ов"язана сплатити йому пеню в розмірі одного відсотка від простроченої суми за кожен день прострочики. Розмір належної з відповідачки пені за прострочку платежу за травень складає 3050,00 грн. ( 5000 гри (заборговані платіж): 100 х 61 і кількість днів прострочки). Відповідно, пеня за прострочку платежу за червень складає 1500,00 ґрн. (5000 :100х30). Загалом пеня за прострочку платежів за два місяці складає 4550 ,00 грн., а тому просить суд з урахуванням позовної заяви ( а.с.28-29) зобов"язати ОСОБА_2 у зв`язку з розірванням договору повернути мені належний мені автобус марки «Мерседес Бенс»,модель 313, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , оцінений згідно договору у 8000 доларів США, що відповідало 192800,00грн. на день укладення договору , разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати у розмірі сплаченого судового збору у розмірі 2568,00 грн.

В судовому засіданні позивач за основним позовом підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити, подав відповідь на відзив ( а.с.78).

В судовому засіданні представик відповідача за основним позовом проти основного позову заперечувала, подала відзив на основний позов ( а.с.72-75), вказувала, що згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Представик відповідача за основним позовом зазначав із посиланням на вимоги чинного законодавства ( ст.ст. 215,216,220,236 ЦК України), а також з підстав , що при укладанні спірного договору сторонами не було дотримано вимог закону щодо нотаріального його посвідчення, вважає, що Договір позички транспортного засобу від 07.11.2015р. в силу вимог ст. 220 ЦК України є нікчемним, нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Представик відповідача за основним позовом із посиланням на вимоги ст. 236 та ч. 1 сг. 216 ЦК Україниу просила суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Представик відповідача за основним позовом вказував, що у процесі експлуатації автобуса (предмета позички) в травні 2017 року було з`ясовано, що номера кузовних агрегатів змінено кустарним способом. Ця обставина підтверджується Висновком №0516/4 спеціаліста з трасологічного дослідження автомобіля від 16.05.2017р. Так, із висновку спеціаліста вбачається, що ідентифікаційний номер наданого на дослідження автомобіля Meрседес-Бенс, модель 313, білого кольору, змінювався шляхом видалення номерної наклейки і номерної площадки позначенням первинного номера та подальшого встановлення виготовленої не заводським способом номерної наклейки і вварювання в кузов металевої пластини з нанесеним не заводським способом видимим позначенням "НОМЕР_9".

Представик відповідача за основним позовом вказував, що відповідно до законодавства України експлуатація транспортних засобів з підробленими номерами агрегатів не допускається. Таким чином, відповідач під час укладання спірного договору позички не повідоми і про всі істотні недоліки предмета позички, що є порушенням ч. 2 ст 767, ст. 768 ЦК України.

Представник відповідача за основним позовом вказував, що 02.06.2017р. відповідач надіслала відповідачу за зустрічним позовом Повідомлення про виявлення факту самовільної зміни кузовних агрегатів, що ідентифікують транспортний засіб. Дізнавшись про виявлення нею факту підробки номерів агрегатів автобуса, що є предметом позички, відповідач за зустрічним позовом направив їй претензію про розірвання договору позички в односторонньому порядку та про повернення автобусу.

Представик відповідача за основним позовом вказував, що посилання позивача в позові на висновок №189 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу MB SPRINTER 313CDІ реєстраційній номер № НОМЕР_2 від 11.11.2015р. про те, що ним не підтверджується самовільна зміна кузовних агрегатів, є таким, що не відповідає фактичним обставинам страви та суперечить законодавству, оскільки відповідно до законодавства : виявлення факту самовільної зміни кузовних агрегатів належить до трасологічної експертизи. Як вбачається із висновку №189 він був проведений з інших питань-визначення вартості матеріального збитку, що відноситься до товарознавчих експетиз.

Представик відповідача за основним позовом вказував, що 07.11.2015р., що сторонами було укладено змішаний договір, оскільки елементи спірного договору окрім умов договору позички містять в собі умови, які відносяться цивільним законодавством до параграфу 5 глави 28 ЦК У крадій яка регулює «Найм (оренду) транспортного засобу» в частині щомісячного внесення плати за користуванням автобусом в розмірі 5000 грн. (пункт 2.1.3 спідного договору , також і договір купівлі- продажу транспортного засобу з відстрочкою платежу - ч. 2 ст. 692 ЦК України (пункти 2.2.2 та 2.3.2 спірного договору позички транспортного засобу).

Представик відповідача за основним позовом із посиланням на вимоги ст.ст. 58, 203,215,216,220,236,759, 798,799,827 ЦК України просить суд у задоволенні основного позову відмовити.

Не погоджуючись із основним позовом, відповідач за основним позовом подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 07 листопада 2015 року між позивачем за зустрічним позовом та відповідачем за зустрічним позовом було укладено Договір позички транспортного засобу. Відповідно до пункту 1.1. Договору позички транспортного засобувід 07.11.2015р. відповідач передав позивачу у користування на строк, що обумовлений цим Договором, транспортний засіб: Автобус марки «Мерседес-Бенц», модель 313, державний номер НОМЕР_2 та документи на нього. Пунктом 2.1.3. цього Договору сторонами було визначено обов`язки Користувача (позивача по справі) в тому числі, сплачувати позичкодавцеві за користування Об`єктом позички щомісячно по 5000 грн.

Позивач за зустрічним позовом вказував, на виконання Договору позички транспортного засобу від 07.11.2015р. вона щомісячно перераховувала відповідачу грошові кошти за користування автобусом в розмірі 5000 грн., що станом на 31.05.2017 року становило 85 000 гривень.В процесі експлуатації автобуса (предмета позички) в травні 2017 року було з`ясовано, що номера кузовних агрегатів змінено кустарним способом. Ця обставина підтверджується Висновком №0516/4 спеціаліста з трасологічного дослідження автомобіля від 16.05.2017р.Так, з висновку спеціаліста вбачається, що ідентифікаційний номер наданого на дослідження автомобіля Мерседес -Бенс, 313, білого кольору, змінювався шляхом видалення номерної наклейки і номерної площадки з позначенням первинного номера та подальшого встановлення виготовленої не заводським способом номерної наклейки і вварювання в кузов металевої пластини з нанесеним не заводським способом видимим позначенням " НОМЕР_3 ".

Відповідно до законодавства України експлуатація транспортних засобів з підробленими номерами агрегатів не допускається. Таким чином, відповідач під час укладання спірного договору позички не повідомив про всі істотні недоліки предмета позички, що є порушенням ч. 2 ст. 767, статті 768 ЦК України.

Представик позивача за зустрічним позовом вказував, пунктом 2.2.2 Договору позички було передбачено, що «при умові виплати позичкодавцю за час дії договору суми, яка дорівнює вартості автобуса в розмірі 8000 доларів США з перерахунком у гривню по курсу НБУ на час повної виплати, користувач має право вимагати переоформлення на своє ім`я права власності на автобус». Аналогічний обов`язок вказано і у обов`язках позичкодавця, а саме в пункті 2.3.2 Договору позички сторони визначили, що «При умові виплати позичкодавцю користувачем повної вартості автобуса, яка дорівнює 8000 доларів США з перерахунком у гривню по курсу НБУ на час повної виплати, переоформити на користувача право власності на автобус». Аналізуючи умови Договору позички транспортног засобу від 07.11.2015р., вбачається, що сторонами було укладено змішаний договір,оскільки елементи спірного договору окрім умов договору позички містять в собі умови , які відносяться цивільним законодавством до параграфу 5 глави 28 яка регулює «Найм (оренду) транспортного засобу» в частині щомісячного внесення плати за користуванням автобусом в розмірі 5000 грн. (пункт 2.1.3 спірного договору), також і договір купівлі-продажу транспортного засобу з відстрочкою платежу - ч. 2 ст. 692 ЦК України (пункти 2.2.2 та 2.3.2 спірного договору позички транспортного засобу).

Позивач за зустрічним позовом вказував,статтею 827 ЦК України визначено, що за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.Враховуючи вимоги ст. 827 ЦК України вбачається, що Договір позички не може бути платним, оскільки законодавцем встановлено, що за договором позички одна сторона безоплатно передає другій стороні річ для користування.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 ст. 798 ЦК України визначено, що предметом договору найму (оренди) транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Позивач за зустрічним позовом вказував, що умова спірного договору про щомісячне знесення плати за користування автомобілем (пункт 2.1.3) є істотною умовою договору найму (оренди) транспортного засобу, які врегульовані у статті 759, 798 ЦК України, а не договору позички транспортного засобу.

При цьому в статті 828 та 799 ЦК України визначено форму укладання договору найму транспортного засобу. Так, ч. 4 ст 828 ЦК України визначено, що договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Крім того, і ч. 2 ст. 799 ЦК України також визначено що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивач за зустрічним позовом вказував, що сторонами спірного Договору позички транспортного засобу від 07.11 2015р. не було дотримано нотаріальної форми при його укладанні.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам Цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За змістом ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства, а також те, що при укладанні спірного договору сторонами не було дотримано вимог закону щодо нотаріального його посвідчення, тому Договір позички транспортного засобу в силу вимог ст. 220 ЦК України є нікчемним.З гідноі ст. 236 ЦК Україани визначено момент недійсності правочину, а саме законодавцем визначено, що нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливост такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Позивач за зустрічним позовом вказував ,що оскільки спірний Договір позички транспортного засобу від 07.11.2015 року є нікчемним відповідно до ст. 220 ЦК України, то відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України до спірних правовідносин необхідно застосувати реституцію та зобов`язати сторін повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину. Як зазначено було вище, позивачка за зустрічним позовом сплатила на виконання спірного договору позички 85 000 гривень, а тому з відповідача за зустрічним позовом .

Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства, а також те, що при укладанні спірного договору сторонами не було дотримано вимог закону щодо нотаріального його посвідчення, Договір позички транспортного засобу від 07.11.2015р. в силу вимог ст. 220, ч.4 та 5 статті 216 ЦК України є нікчемним.

Враховуючи вимоги ст. 236 та ч. 4 та 5, 1 ст. 216 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування автобусом у травні- листопаді 2017 року в розмірі 35 000 грн., пеню за прострочку платежів за травень і червень 2017 року в розмірі 25 800 грн, а разом 60 800 грн. на підставі нікчемного Договору позички транспортного засобу від 07.11.2015р. є безпідставними.

Суд заслухав доводи сторін у справі, дослідивши письмові докази встановив наступне.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.2. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.3. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача.4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 7 листопада 2015 р. між сторонами у стправ було укладено договір позички, згідно якого ОСОБА_1 передав у користування належний йому на праві власності автобус марки "Мерседес Бенс", модель 313 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .Того ж дня, 7 листопада 2015 р. відповідачка ОСОБА_2 отримала автобус згідно акта прийому- передачі транспортного засобу. Автобус нами було оцінено у 192800 грн.

Судом встановлено, що згідно договору позички, сторони дійшли істотних умов договору, який виконували без порушень з 07.11.2015 року по травень 2017 року, а також не посвідчили договір нотаріально та уклали Акт прийому передачі транспортного засобу 07.11.2015 року.

Судом встановлено, що у травня 2017 року після двох років експлуатації транспортного засобу, відповідач за основним позовом припинила виконувати умови Договору позички від 07.11.2015 року, внаслідок ОСОБА_1 надіслав претензію та повідомлення( а.с.3-5) про усунення порушень 06.07.2017,14.07.2017 р, ОСОБА_2 , яка в свою чергу також направила повідомлення ОСОБА_1 ( а.с.6-9) .

Судом встановлено, що згідно Висновку №189 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збиткуґ заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу "Мерседес-Бенс" SPRINTER 313 CDI д.н.з. НОМЕР_2 ФОП " ОСОБА_3 " проводив оцінку збитку оценку збитку транспортному засобу вказаний доказ на перконання суду не є допустими доказом у розумінні ст. 78 ЦПК України, оскільки не стосуються предмет доказуваня.

Судом встанволено, що згідно Висновку спеціаліста №0516/4 спеціаліств з трасологічного дослідження автрмобіля "Мерседес Бенс" SPRINTER 313 CDI від16.05.2017 року встановлено, що ідентифікційнй номер наданого на дослідження автомобіля "Мерседес-Бенс" білого кольору- змінювався шляхом видалення номерної наклейки і номерної площадки з позначенням первинного номера та подальшого встановлення виготовленої не заводським способом номерної наклейки і вварювання в кузов металевої пластини з нанесеним не заводсткм способом виимим позначенням " НОМЕР_3 ". За вказаними причинами встановити первинний ідентифікаційний номер досліджувального автомобіля трасологічними методами не вдалось можливим, суд вважає такий доказ недостатнім у розумінні вимог ст. 80 ЦПК України, оскільки не дає суду можливості встановити у своїй сукупності, дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування,виходячи із наступного.

Так згідно тверджень предстанвика позивача за зустрічним позовом, щодо обставин, які містяться у Висновку спеціаліста №0516/4 спеціаліста з трасологічного дослідження автомобіля "Мерседес-Бенс" SPRINTER 313 CDI від16.05.2017 року у висновку не наведено, дослідження усіх номерних наклейок та номерних площадок, їх місце розташування та номери VIN-коду. Експерт лише вибірково досдідив номерні наклейки, шляхом їх огляду, що не може бути беззаперечним доказом у справі.

Так, індетифікаційний номер транспортного засобу (англ. Vehicle identification number - VIN), або VIN-код - це унікальний серійний номер, що застосовується в автомобільній промисловості для індивідуального розпізнавання кожного механічного транспортного засобу, причіпного транспортного засобу, мотоцикла та мопеда, визначення яких подані в міжнародному стандарті ISO 3833.Ідентифікаційний номер транспортного засобу наноситься на транспортному засобі у місцях та у відповідності із вимогами міжнародного стандарту ISO 4030 та заноситься у паспорт транспортнVDS включає шість символів - з 4-го по 9-тий і описує тип транспортного засобу та деякі інші технічні дані. Позначення, що входять до VDS, застосовуються заводом-виробником відповідно до нормативних документів держави чи регіону за місцем його розташування.Перші п`ять символів VDS з 4-ої по 8-му позиції VIN-коду найчастіше застосовують для позначення типу транспортного засобу та можуть включати позначення базової моделі (платформи), версії, модифікації, типу двигуна, трансмісії, засобів безпеки, типу кузова тощо;Останній шостий символ VDS на 9-ій позиції VIN-коду - контрольний знак (контрольна цифра) заводу-виробника, який призначений для захисту від «перебивання» VIN-коду, наприклад, у разі викрадення транспортного засобу чи для інших цілей виробника. Застосування контрольної цифри є обов`язковим для заводів-виробників Сполучених Штатів та ряду інших країн, яку обчислюють за спеціальною стандартизованою методикою (англ. VIN number check digit calculation).Розшифрування кожного з описаних позначень, що входять до VDS, є унікальним для кожного заводу-виробника. Інформацію про це можна отримати тільки у заводу-виробника чи, з його дозволу, в адміністративного органу з офіційного затвердження типу транспортних засобів, якщо тільки завод-виробник або його уповноважений представник не оприлюднив її. Для широкого загалу із розшифруванням інформації, наведеної у VIN-коді, можна ознайомитися в серії останніх видань «Кратких автомобильных справочников НИИАТ». Так, наприклад, ознайомитися із зашифрованою у VIN-коді інформацією про найбільш поширені моделі автобусів, можна у першому томі цього довідника.[5]Розпізнавальна частина ідентифікаційного номера транспортного засобуVIS включає вісім символів - з 10-го по 17-тий і застосовується для однозначної ідентифікації конкретного транспортного засобу. У цій частині VIN-коду проставляють рік випуску транспортного засобу та його порядковий номер, а також можуть позначати додаткову інформацію про складальний завод та/або про встановлені опції обладнання, двигуна, трансмісії тощо.Перший символ VIS на 10-ій позиції VIN-коду у більшості випадків застосовують для позначення року випуску транспортного засобу;Другий символ VIS на 11-ій позиції VIN-коду у більшості випадків застосовують для позначення заводу-виробника чи складального заводу, на якому було вироблено конкретний транспортний засіб;Останні символи VIS з 12-ої по 17-ту позиції VIN-коду можуть застосовуватися для позначення опцій обладнання, двигуна, трансмісії тощо та для порядкового номера транспортного засобу. Порядковий номер повинен позначатися цифрами. У різних регіонах встановлені різні вимоги щодо мінімальної кількості цифр для порядкового номера. Наприклад, у Сполучених Штатах останні п`ять символів VIN-коду повинні бути цифрами, а у багатьох інших регіонах - тільки останні чотири символи VIN-коду повинні бути цифрами. Практично всі виробники транспортних засобів застосовують 11-ту позицію VIN-коду (у Північній Америці це є обов`язковим) для кодування заводу-виробника або складального заводу, який виробив конкретний транспортний засіб. Система кодування є індивідуальною для різних виробників.

Тобто суд дійшов висновку, що згідно метдодіки розшифрування складової ідентифікаційного номеру на автомобілі, можна зробити попередню програмну перевірку будь-якого VIN-коду за допомогою регулярного виразу на більшості мов програмування. Така перевірка лише дає змогу встановити чи VIN-код вказано згідно правил, які описані в цьому документі, за коректність коду вцілому відповідає контрольний знак (контрольна цифра) 9-та літера VIN-коду. Ця цифра, зазвичай, встановлюється для автомобілів, які виробляються для американського ринку, для інших ринків ця позиція встановлюється по-різному. Volkswagen, наприклад, вписує "Z", Volvo - інформацію про коробку передач.

Суд дійшов висновку, що «розшифрування» інформації, що міститься у VIN-коді можлива, на що не звернув увагу спеціаліст у висновку №0516/4. Виробники, залежно від місця їх розташування, місцевого законодавства і стандартів, які діють на їх території, можуть «кодувати», разом із обов`язковою, іншу інформацію на власний розсуд. Для прикладу нижче наводиться інформація, що міститься у VIN-кодах автомобілів європейського виробника Skoda Octavia 1 та автомобіля північноамериканського виробника Ford Expedition.

Тобто суд дійшов висновку, що VIN код дозволяє ідентифікувати автомобіль у повному об"ємі марки "Мерседенс-Бенс" так само номер двигуна підлягає ідентифікації. Починая з 1986 року всі відомості по транспортних засобах підлягають внесенню в пам"ять ЕВТ . Якщо рік випуску автомобіля раніще 1986 року, то ідентифікація автомобіля на підставі номера двигуна пов"язана із значними складнощами, у зв"язку із чим виробник проводить ідентифікацію машин, які були виготовлені раніше 1986 року, на підставі номера двигуна в окремих випадках.

Судом встановлено, що предметом договору позички, є автобус марки "Мерседес Бенс", модель 313, 2001 року випуску, ідентифікаційний номер ( VIN )" НОМЕР_3 ", білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Судом встановлено, що що вказаний транспортний засіб перебував на обліку у Білоцерківському РЕВ ДАІ Київської області з 19.01.2006 року (а.с.126-127,140-141,) неоднаразово знімався із обліку, проводилась видача тимчасового реєстраціного талону, відомості, що номер кузова, за період з19.01.2006 року по 15.03.2013 року піддавався зміні кустарним способом, у зв"язку із чим транспортний засіб було арештовано- відсутні.

Суд критично ставиться до тверджень позивача за зустрічним позовом, яка посилається на те, що за умовами Договору позички після виплати вартості автомлбіля, вона не може його зареєструвати за собою, оскільки зазначене є припущенням, та не грунтується на належних доказах, оскільки не довела належними докзами, що вказаний у відповідних місцях в автомобілі "Мерседес Бенс", модель 313, 2001 року випуску, ідентифікаційниний ( VIN)-код " НОМЕР_3 було змінено у всіх місцях його нанесення, що вказаний ( VIN)-код після його розшифрування не відностться до автобусу марки "Мерседес Бенс", модель 313, 2001 року випуску, який передано за договром позичкииу користування, а також неможливості знаяття його з реєстраційного обліку, оскіллки заява про перереєсьрацію ТЗ нею до відповіних органів подано не було.

Судом також встановлено, що спірний транспортний засіб автобус марки "Мерседес Бенс", модель 313, 2001 року випуску, ідентифікаційний номер ( VIN )" НОМЕР_3 ", білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у користуванні позивача за зустрічним позовом з 07.11.2015 року та перебуває на час розгляду справи, згідно акту проийому передачі від 07.11.2015 року був оглянутий позивачем за зустрічним позовм та прийнятий у користування.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" Висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу" ( 4038-12 ), і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз`яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом не довела належними, достатніми та обгрунованими доказами, що отриимала у позичку інший транспортний засіб , ніж автобус"Мерседес Бенс", модель 313, 2001 року випуску, ідентифікаційниний ( VIN)-код " НОМЕР_3 ", яким користувалася з 07.11.2015 року по теперішній час, та здійснювала виплати за користування, що підтверджено квитанціями ( а.с.56-63).

Судом встановлено, що сторони дійшли згоди щодо письмової форми правочину, при укладанні договору позички транспортного засобу від 07.11.2015 року, в якому хоча б однією стороною є фізична особа. слід керуватися статтею 799 глави 58 ЦКУ щодо форми договору, яка окрім обов`язкової письмової форми вимагає нотаріального посвідчення (ч 1,2 ст. 828 ЦКУ), та жодна із сторін договру не наполягала на його нотаріальному посвідченні.

Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом не довела суду, яку мету вона переслідувала, укладаючи договір позички 2015 року, не вимагаючи нотаріального посвідчення, користування транспортним засобом біля 2 років, проведення виплат за договром позички, та як наслідок визнання такого договору нікчемним в силу статті 220 ЦК України.

Згідно ст. 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку.2. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.3. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.

Згідно Глави 58 ЦК України ( Найм (оренда) ст. 759ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.2. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.2. Предметом договору найму можуть бути майнові права.3. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст.761 ЦК України Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно ст.762ЦК України За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.2. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.3. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.4. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.5. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.6. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно ст. 763 ЦК України Договір найму укладається на строк, встановлений договором.2. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.3. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна.Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору.Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

Судом встановлено, що позивач за основним позовом ОСОБА_1 , повідомив письмово відповідача за основним позовом, шляхом надіслання претензії ( а.с.3) від 25.07.2017 року на виконання п.п.2.4.1, 2.4.2, про розірвання ним договору позички від 07.11.2015 року з 27.07.2017 рку та про повернення йому автомобіля зі сплатою заборгованості по платежах за користування за травень, червень, і 27 днів липня 2017 року, а також відповідно до п.2.1.3. Договору сплати пені за построчку платежів за травень і червень 2017 року.

Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач за основним позовом, не виконала умови Договору позички від 07.11.2015 роу ,заборгованість по платежам не повернула, пеню не сплатила, автобус автобус "Мерседес Бенс", модель 313, 2001 року випуску, ідентифікаційниний ( VIN)-код " НОМЕР_3 , утримує у себе, доказів про сплату заборгованості та пені суду не надала, а також не повідомила про підстави звільнення від доказування.

Згідно вимог ч. 4 статті 828 ЦК України встановлено, що договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.Підпункт "b" статті 1 Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (дата приєднання Україною 07.09.2005) визначає, що термін "автомобіль" означає будь-який самохідний автотранспортний засіб, що зазвичай використовується для автомобільних перевезень людей чи вантажів або для буксирування дорогами транспортних засобів, що використовуються для перевезення людей чи вантажів; цей термін не охоплює сільськогосподарськітрактори .

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.Таким чином, автомобілі належать до наземних самохідних транспортних засобів, а тому допускається можливість укладення між фізичною особою та юридичною особою договору Позички автомобіля для передачі його в користування юридичній особі без нотаріального посвідчення.ри цьому, на даний час законодавством України чітко не визначено поняття "наземний самохідний транспортний засіб", а розшифровано лише термін "наземні транспортні засоби".

Згідно статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

А тому суд дійшов висновку, що твердження представнитка позивача за зустрічним позовом, що Договір позички укладений між сторнамиу справі від 07.11.2015 року є нікчкемним в силу закону, за відсутності його нотаріального посвідчення не заслуговує на увагу, наслідки які настали у зв"язку із невикоанням умов договору з боку відповідача за основним позовом ОСОБА_2 , та порушенням прав позивача за основним позовом підлягають захисту судом, а тому основний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити у зв"язку із його не доведенням.

Керуючись ст.ст. 3.10-15,76-81,141,259-268,354 ЦК України, ст.ст. 203-215,216, 760-763, 827-828ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Основний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ., код платника податків НОМЕР_6 заборгованість з платежів за користування автобусом марки "Мерседес-Бенс" д.н.з. НОМЕР_7 , на підставі договору позички від 07.11.2015 року за період з травень-листопад 2017 року у розмірі 35000,00 грн, пеню за прострочку сплати платежів за період за травень та червень 2017 року у розмірі 25800,00 грн. Всього на загальну суму 60 800 ( шістдесят тисяч вісімсот) грн.00 коп.

Зобов"язати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_5 , у зв"язку із розірванням Договру позички від 07.11.2015 року, повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ., код платника податків НОМЕР_6 , автобус марки "Мерседес-Бенс" д.н.з. НОМЕР_7 , модель 313, вартвстю згідно договру у 8000 (вісім) доларів США, що відповідало 192800,00 грн та Свідоцтво про реєстрацію транспортнрго засобу серії НОМЕР_8 від 28.01.2006 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення коштів, - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ., код платника податків НОМЕР_6 судовий збір у розмірі 2568 ( дві тисячі п"ятсот шістдесят вісім) грн.00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з часу проголошення.

Суддя Т.О. Величко