Справа № 219/9299/18
Провадження № 2-р/219/5/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Нізієнко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача Соледарського професійного ліцею Нізієнко Олег Олександрович звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Соледарського професійного ліцею про стягнення середнього заробітку, компенсації за порушення строків виплати заробітку та моральної шкоди. В обґрунтування заяви зазначено, що позовні вимоги судом були задоволені частково. Даним рішенням було зобов`язано стягнути з відповідача Соледарського професійного ліцею на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середній заробіток за період з 01 вересня 2017 року по 15 серпня 2018 року у розмірі 79932 грн. 47 коп., компенсацію за порушення строків виплати середнього заробітку у розмірі 1705 грн. 71 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп., а всього 86638 грн. 18 коп. Однак, вищевказане рішення є не зовсім зрозумілим в резолютивній частині стосовно того, робити чи ні відрахування з вказаної суми в рішенні, середнього заробітку в розмірі 79932 грн. 47 коп., податки, а саме: військовий збір в розмірі 1,5 %, прибутковий податок у розмірі 18 % та нарахування на заробітну плату єдиного соціального внеску (для зарахування спеціального освітнього стажу) у розмірі 22 %. У зв`язку із чим, просить роз`яснити зміст резолютивної частини рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року в частині того, робити чи ні відрахування з вказаної суми в рішенні, середнього заробітку в розмірі 79932 грн. 47 коп., податків, а саме: військовий збір в розмірі 1,5 %, прибутковий податок у розмірі 18 % та нарахування на заробітну плату єдиного соціального внеску (для зарахування спеціального освітнього стажу) у розмірі 22 %. Крім того, з метою уникнення неправильного виконання рішення та виконання його у відповідний термін, просить відстрочити виконання рішення до одного місяця з дати роз`яснення рішення.

Представник відповідача ОСОБА_4 О.О. у судовому засіданні заяву про роз`яснення рішення суду підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання його було повідомлено належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5 .Г. вимоги заяви про роз`яснення рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року визнав частково. Так, він не заперечував проти вимог щодо відрахування з вказаної суми середнього заробітку військового збору у розмірі 1,5 % та прибуткового податку у розмірі 18 %. Щодо вимог про нарахування на заробітну плату єдиного соціального внеску (для зарахування спеціального освітнього стажу) у розмірі 22 % заперечував, посилаючись на те, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платником єдиного внеску є підприємство, де працював позивач. Також заперечував проти задоволення вимог заяви про відстрочення виконання рішення до одного місяця з дати роз`яснення рішення суду, оскільки вони є необґрунтованими.

Згідно із ч. 3 ст. 271 ЦПК України, неприбуття позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши заяву та надані докази, приходить до наступного.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року по справі № 219/9299/18 (провадження № 2/219/297/2019) позовні вимоги ОСОБА_3 до Соледарського професійного ліцею про стягнення середнього заробітку, компенсації за порушення строків виплати заробітку та моральної шкоди задоволені частково. Стягнуто з Соледарського професійного ліцею () на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), середній заробіток за період з 01 вересня 2017 року по 15 серпня 2018 року у розмірі 79932 (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн. 47 коп., компенсацію за порушення строків виплати середнього заробітку у розмірі 1705 (одна тисяча сімсот п`ять) грн. 71 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., а всього 86638 (вісімдесят шість тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 18 коп. Стягнуто з Соледарського професійного ліцею () на користь держави судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 816 (вісімсот шістнадцять) грн. 38 коп. та за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 50 (п`ятдесят) грн. 34 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 65-71).

Вказане рішення набрало законної сили 12 лютого 2019 року.

Статтею 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Стаття 271 ЦПК України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

За змістом зазначеної норми процесуального права, рішення суду може бути роз`яснено, у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що відповідно до статті 221 ЦПК України (в редакції 2004 року), роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Отже, роз`яснення рішення полягає у викладенні судом його змісту у більш доступній, чіткій та конкретизованій формі, при цьому забезпечуючи дотримання принципів «незмінності» змісту рішення та виключно в межах тих питань, які були предметом судового розгляду.

У п. 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ постанови Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц (провадження № 61-14794св18).

Ставки податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) і військового збору (ВЗ), що застосовуються податковими агентами у 2019 році до окремих видів доходів, зокрема: зарплати, винагороди за цивільно-правовими договорами та інших доходів (крім випадків, визначених у пп. 167.2-167.5 ПКУ): ПДФО 18%, військовий збір 1,5%.

Оскільки у рішенні Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року не зазначено, що сума середнього заробітку стягнута без урахування податків і зборів, суд вважає за необхідне роз`яснити рішення у цій частині, вказавши у рішенні, що сума середнього заробітку у розмірі 79932 грн. 47 коп. зазначена без відрахування суми податків і зборів, тобто із вказаної суми середнього заробітку підлягає відрахуванню прибутковий податок (ПДФО) у розмірі 18 % та військовий збір у розмірі 1,5 %.

Щодо вимог заяви про роз`яснення рішення в частині того, робити чи ні нарахування на заробітну плату єдиного соціального внеску (для зарахування спеціального освітнього стажу) у розмірі 22 %, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Таким чином, платником єдиного внеску є відповідач по даній справі Соледарський професійний ліцей.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 вказаного закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

Частинами 4, 5 ст. 7 вищевказаного закону передбачено, що єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 8 вказаного закону, єдиний внесок не входить до системи оподаткування.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 вказаного закону).

Таким чином, суд вважає також за необхідне роз`яснити рішення суду в частині того, робити чи ні нарахування на заробітну плату єдиного соціального внеску (для зарахування спеціального освітнього стажу) у розмірі 22 %.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та норми діючого законодавства, суд приходить до висновку про те, що слід роз`яснити рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року, виклавши більш повно та ясно резолютивну частину рішення, зазначивши про те, що сума середнього заробітку у розмірі 79932 грн. 47 коп. зазначена у рішенні суду без відрахування суми податків і зборів, тобто із вказаної суми середнього заробітку підлягає відрахуванню прибутковий податок (ПДФО) у розмірі 18 % та військовий збір у розмірі 1,5 %, а також те, що відповідачу Соледарському професійному ліцею слід зробити нарахування на заробітну плату єдиного внеску у розмірі 22 %.

Щодо вимог заяви про відстрочення виконання рішення до одного місяця з дати роз`яснення рішення суду суд зазначає, що відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з Конституцією України, статтею 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Доводів та обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, представником відповідача у заяві та у судовому засіданні не наведено. Суд не бере до уваги доводи заяви про необхідність відстрочення виконання рішення для уникнення неправильного виконання рішення та виконання його у відповідний термін, оскільки вони є необґрунтованими.

Таким чином, у задоволенні вимог заяви про відстрочення виконання рішення до одного місяця з дати роз`яснення рішення суду слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 271, 435 ЦПК України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про роз`яснення рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року задовольнити частково.

Роз`яснити рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2019 року у цивільній справі № 219/9299/18 (провадження № 2/219/297/2019) за позовною заявою ОСОБА_3 до Соледарського професійного ліцею про стягнення середнього заробітку, компенсації за порушення строків виплати заробітку та моральної шкоди, виклавши більш повно та ясно резолютивну частину рішення, зазначивши про те, що сума середнього заробітку у розмірі 79932 грн. 47 коп. зазначена у рішенні суду без відрахування суми податків і зборів, тобто із вказаної суми середнього заробітку підлягає відрахуванню прибутковий податок (ПДФО) у розмірі 18 % та військовий збір у розмірі 1,5 %, а також те, що відповідачу Соледарському професійному ліцею слід зробити нарахування на заробітну плату єдиного внеску у розмірі 22 %.

В задоволенні вимог заяви про відстрочення виконання рішення до одного місяця з дати роз`яснення рішення суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Донецького апеляційного суду, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Медінцева