Єдиний унікальний номер 227/948/19 Номер провадження 22-ц/804/1963/19

Єдиний унікальний номер 227/948/19 Головуючий у 1 інстанції Левченко А.М.
Номер провадження 22-ц/804/1963/19 Доповідач Корчиста О.І.

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

Судді-доповідача Корчистої О.І.

суддів: Соломахи Л.І., Тимченко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №227/948/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2019 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Добропілля Донецької області,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 19566,88 грн., з урахуванням вже здійсненого утримання прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 2004 року. Згідно наказу (розпорядження) № 6259/ДН-ос від 10 липня 2017 року позивача звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, однак у день звільнення 17 липня 2017 року остаточного розрахунку за період з березня 2017 року проведено не було.

Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 19566,88 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 17606,08 грн., без утримання податку та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 691,40 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач та відповідач перебували у трудових відносинах, позивача було звільнено у зв`язку із скороченням штату 17 липня 2017 року. Позивачем надані до суду докази на підтвердження факту не виплати заробітної плати в день звільнення, гарантовані Конституцією України, нормами КЗпП України, Закону України «Про оплату праці». Відсутність вини відповідача підтверджена науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16.01.2018 року № 126/2/21-10.2.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Суд безпідставно стягнув суму з відповідача на підставі наданих позивачем доказів, які не є первинними документами, і не врахував, що нарахування заробітної плати не здійснювалось, оскільки АТ «Укрзалізниця» не мало можливості перевірити факт виконання позивачем трудових обов`язків через існування форс-мажорних обставин і припинення здійснення господарської діяльності структурного підрозділу, який знаходиться у м. Іловайськ, тобто на непідконтрольній українській владі території.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» без задоволення, рішення без змін. Зазначив, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», які мають вищу юридичну силу ніж висновок Торгово-промислової палати. Також вважає, що висновок Торгово-промислової палати було зроблено 16 січня 2018 року, а це набагато пізніше спірних обставин які мали місце 17 липня 2017 року та які б свідчили про настання обставин непереборної сили на час його звільнення та про відсутність вини відповідача у затримці виплат належних йому при звільненні сум.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

У період з 20 грудня 2004 року по 17 липня 2017 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем.

20 грудня 2004 року позивача було прийнято до Іловайської дистанції сигналізації і зв`язку»; на підставі наказу № 198 від 11 червня 2009 року «Іловайська дистанція сигналізації і зв`язку» перейменоване на «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» ДП «Донецька залізниця»; згідно наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 303 від 15 квітня 2016 року «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 виданої на ім`я позивача.

На підставі долученого до матеріалів справи наказу (розпорядження) № 6259/ДН-ос від 10 липня 2017 року, ОСОБА_1 звільнено з посади електромеханіка дільниці 1 групи бригади по технічному обслуговуванню і ремонту пристроїв телеграфного зв`язку станції Іловайськ ВП «Іловайська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату 17 липня 2017 року, про що у трудовій книжці зроблено запис № 10, з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, компенсації за 13 днів відпустки.

Постановою Кабінету міністрів України № 938 від 31 жовтня 2018 року, змінено тип публічного акціонерного товариства Українська залізниця з публічного на приватне та перейменовано в акціонерне товариство Українська залізниця.

До матеріалів справи долучено копії розрахунків заробітної плати позивача, з яких вбачається, що за березень 2017 року всього нараховано 6093,52 грн. сума до виплати 4845,47 грн.; квітень 2017 року всього нараховано 3612,38 грн., сума до виплати 2872,51 грн., травень 2017 року всього нараховано 3612,38 грн., сума до виплати 2872,51 грн.; червень 2017 року - всього нараховано 0,00 грн.; липень 2017 року - всього нараховано 11047,38 грн., (до складу вищезазначеної суми також входять виплата одноразової грошової допомоги, компенсація за 13 днів відпустки), сума до виплати 8976,39 грн.

Також, позивач долучив до матеріалів справи, копію розрахунку оплати середньої зарплати, копії табелів обліку використання робочого часу за березень 2017 року липень 2017 року, копію трудової книжки, довідку - розрахунок невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація під час звільнення.

Позивач отримав заробітну плату за першу половину березня 2017 року у сумі 1960,80 грн. з утриманням податку та інших обов`язкових платежів, що підтверджується копією відомості на виплату грошей № 34 за березень 2017 року.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з трудових відносин та ціна позову складає 19566,88 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про наявність заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 17606,08 грн. на користь позивача, з урахуванням отриманої позивачем за першу половину березня 2017 року заробітної плати в сумі 1960,80 грн. (а.с.69-71).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, відповідачем будь-якими іншими належними та допустимими доказами висновок суду першої інстанції не спростований.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність первинної документації як на підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, є безпідставними з огляду на положення частини першої статті 76 ЦПК України, відповідно до якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, суд першої інстанції правомірно врахував Науково-правовий висновок Торгово-Промислової палати України, оскільки ним підтверджено, що починаючи з 20 березня 2017 року відсутня вина відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем при звільненні, що унеможливлює застосування судом вимог ст. 117 та ст.237-1 КЗпП України у цій справі. Разом з тим, наявність такого висновку не звільняє відповідача від обов`язку виплати заробітної плати працівнику, яка не була своєчасно виплачена.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаний висновок Торгово-промислової палати України є належним та допустимим доказом та підтверджує відсутність вини відповідача у непроведенні своєчасного розрахунку з позивачкою при її звільнення, отому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку на час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні. Витрати заявника апеляційної скарги по оплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи судом апеляційної інстанції в такому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.7, 19, 369, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: О.І. Корчиста

Л.І. Соломаха

О.О.Тимченко