ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2630/13-ц Номер провадження 22-ц/814/2240/19Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.,

з секретарем судового засідання: Григоришиною М.В.,

з участю: представника Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тихонова О.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Репала Дениса Олександровича на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 9 квітня 2013 року, постановлену у складі головуючого судді Самсонової О.А. у залі суду в м. Полтаві, повний текст якої складений 09 квітня 2013 року, у справі №552/2630/13-ц за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Моргунова К.В. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

05 квітня 2013 року державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Моргунов К.В. звернувся до Київського районного суду м. Полтави з поданням про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування вимог подання державний виконавець посилався на те, що ОСОБА_1 є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 32122269 про стягнення з нього на користь стягувачів заборгованості на загальну суму 101851 грн. 29 коп.

Просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2013 року подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Решетилівським РВ УМВС України в Полтавській області, 25.04.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань згідно:

-ВП 31970655 з примусового виконання виконавчого листа №2-143/07 від 05.04.2007 року Октябрського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 13000грн.,

-ВП 31970724 з примусового виконання виконавчого листа №2-143/07 від 05.04.2007 року Октябрського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 1600грн.,

-ВП 32111244 з примусового виконання постанови ВДАІ ВІ№238313 від 07.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн.,

-ВП 32475817 з примусового виконання виконавчого листа №2-689/10 від 11.11.2010 року Решетилівського районного суду Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КБ «ПроКредитБанк» заборгованості в сумі 45942 грн. 24 коп,

-ВП 33801092 з примусового виконання судового наказу №2н-60 від 28.06.2008 року Решетилівського районного суду Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 40799 грн. 05 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 5 листопада 2018 року виправлено описку, в ухвалі Київського районного суду м. Полтави від 09 квітня 2013 року, та в резолютивній частині вірно зазначено дату народження боржника ОСОБА_1 - 11 березня 1983 року, замість 14 березня 1983 року.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання державного виконавця місцевий суд керувався положеннями п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника - адвоката Репала Дениса Олександровича подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні подання державного виконавця - відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що державним виконавцем не доведено належним чином факт ухилення боржника від виконання судових рішень. Крім того, апелянт зазначив, що на даний час частина заборгованості погашена.

Головним державним виконавцем Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Тихоновим О.О. надано відзив на апеляційну скаргу. У доводах, викладених у відзиві головний державний виконавець вказує, що на даний час боржником не в повному обсязі виконані його зобов`язання за виконавчими документами, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 09.04.2013 року - залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення державного виконавця до суду з поданням на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження №32122269 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувачів заборгованості на загальну суму 101851,29 грн.

До складу зведеного виконавчого провадження входить:

-ВП 31970655 з примусового виконання виконавчого листа №2-143/07 від 05.04.2007 року Октябрського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 13000грн.,

-ВП 31970724 з примусового виконання виконавчого листа №2-143/07 від 05.04.2007 року Октябрського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 1600грн.,

-ВП 32111244 з примусового виконання постанови ВДАІ ВІ№238313 від 07.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн.,

-ВП 32475817 з примусового виконання виконавчого листа №2-689/10 від 11.11.2010 року Решетилівського районного суду Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КБ «ПроКредитБанк» заборгованості в сумі 45942 грн. 24 коп,

-ВП 33801092 з примусового виконання судового наказу №2н-60 від 28.06.2008 року Решетилівського районного суду Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 40799 грн. 05 коп.

Задовольняючи подання державного виконавця місцевий суд виходив з того, що на час розгляду справи існувала реальна можливість виїзду боржника за межі України. При цьому, суд дійшов висновку, що боржник від виконання судових рішень ухиляється, жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості не вчиняє.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час звернення державного виконавця в суд із поданням) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, в редакції Кодексу, який діяв на час прийняття оскаржуваної ухвали, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», в редакції, чинній на момент розгляду подання, також передбачено можливість тимчасової відмови у видачі паспорта, вилученні його та тимчасової відмови у виїзді за кордон громадянину України у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань. ( п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону).

Зі змісту викладених норм слідує, що боржник може бути обмежений у праві виїзду за межі України за наявності невиконаного судового рішення, але лише у разі ухилення боржника від його виконання. Тобто, при розгляді подання державного виконавця суд мав переконатися у доведеності наявності умислу боржника на ухилення від виконання судових рішень, що перебувають на виконанні.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець вказував на те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань за судовими рішеннями.

Проте державний виконавець належним чином не довів, відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України в редакції 2004 року, наявності умислу та обставини, які б свідчили про ухилення боржника від виконання судових рішень.

Задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення останнього від виконання зобов`язання.

Для застосування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України державний виконавець, який ініціює таке обмеження, повинен довести факт ухилення боржника від виконання певних зобов`язань при наявності реальної можливості їх виконання.

Сам по собі факт невиконання боржником обов`язку по погашенню боргу не може свідчити про ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань, що було б підставою для застосування вказаного обмеження.

Розглядаючи подання державного виконавця, суд першої інстанції помилково на викладене уваги не звернув та не перевірив повноту вчинення державним виконавцем дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", спрямованих на примусове виконання рішення суду та погашення боргу, а також наявність дій (бездіяльності) боржника, які вказують на ухилення від виконання рішення чи роблять неможливим або ускладнюють його виконання.

Матеріали подання державного виконавця не доводять факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання вказаних виконавчих документів, об`єднаних у зведене виконавче провадження. Також, матеріали справи не містять доказів отримання боржником документів виконавчого провадження.

Крім того, з копій пояснень ОСОБА_1 від 22.11.2012 року, 14.12.2012 року, наданих головним державним виконавцем при подачі відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що боржник не ухилявся від виконання зобов`язань, проте, через важке матеріальне становище зобов`язувався погашати борги частинами.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області надано копію вироку Київського районного суду м. Полтави від 4 липня 2013 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт або яке описане, чи підлягає конфіскації. Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 розукомплектував та відчужив транспортний засіб на який було накладено арешт постановою державного виконавця на підставі судового наказу Решетилівського районного суду від 28.05.2008 року №2-Н-6008. На думку головного державного виконавця зазначений факт підтверджує ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Колегія суддів не бере до уваги вказані доводи, оскільки, предметом апеляційного перегляду є ухвала Київського районного суду м. Полтави від 9 квітня 2013 року. Оцінці апеляційного суду підлягають обставини справи, які були встановлені на момент постановлення оскаржуваної ухвали. Отже обставини, встановлені вироком суду від 4 липня 2013 року не можуть оцінюватись судом як належні та допустимі докази, оскільки на момент постановлення оскаржуваної ухвали вказані обставини встановлені не були.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України - відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала районного суду - скасуванню з постановленням нової про відмову задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.367, 368,369, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Репала Дениса Олександровича - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 9 квітня 2013 року - скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Моргунова К.В. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Решетилівським РВ УМВС України в Полтавській області, 25.04.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), у праві виїзду за межі України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2019 року.

Головуючий: (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) С.Б. Бутенко

(підпис) Л.М. Хіль

Згідно з оригіналом:

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.А. Гальонкін