Справа № 345/970/18
Провадження № 22-ц/4808/870/19
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Матківського Р.Й.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю представника апелянта Шевченко Н.П., відповідача ОСОБА_1 , представника позивача Рокетської С ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Якимівим Р.В. 09 квітня 2019 року в м. Калуші Івано-Франківської області, повний текст якого складено 16 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» подано позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, вимоги якого мотивовано тим, що 06.02.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладено договір, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 11 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 помер. Спадкоємцями, що проживали разом із померлим на час відкриття спадщини, є відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 дружина та діти спадкодавця.

На виконання вимог ст.1281 ЦК України банком 10 лютого 2017 року направлено претензію кредитора до Калуської міської державної нотаріальної контори. 23.03.2017р. ПАТ КБ «Приватбанк» отримало відповідь Калуської міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що спадкоємці ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися до нотаріальної контори та спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк».

29 жовтня 2017р. відповідачам направлена претензія, у якій пред`явлено вимоги про погашення наявної заборгованості, однак добровільно заборгованість не сплачена.

З урахуванням уточнених в ході розгляду справи позовних вимог, банк просив стягнути із спадкоємця боржника ОСОБА_4 заборгованість ОСОБА_5 перед банком, розраховану на дату смерті, яка становить 9753,25 гривень та складається з: 7826,51 грн тіло кредиту, 1926,74 грн проценти за користування кредитом, а також судові витрати по справі (а.с.2-5, 177-179 т.1).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» 6825 грн 80 коп заборгованості за кредитним договором б/н від 06.02.2012. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Судовий збір компенсовано АТ КБ «Приватбанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 700,00 грн витрат на правничу допомогу (а.с.224-228 т. 1).

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 23.04.2019 року виправлено описку в резолютивній частині повного рішення Калуського міськрайонного суду від 09.04.2019 року, а саме вказано правильну суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» - 1864 грн 75 коп (а.с.229-230 т. 1).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій вважає рішення суду в частині задоволених позовних вимог незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд підійшов формально до розгляду даної справи, не повністю з`ясував усі фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Апелянт зазначає, що відсутні підстави для частково задоволення позовних вимог банку, адже позивач пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємців в порядку ст.1281 ЦК України. Про факт смерті боржника банку було достеменно відомо, про що свідчить звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 26.01.2017 року до Калуської міської державної нотаріальної контори. З долучених документів також чітко видно, що позивачу було відомо, що вона ( ОСОБА_4 ) є дружиною померлого, а отже спадкоємцем першої черги. Володіючи такою інформацією позивач мав можливість своєчасно звернутися до неї з вимогою про повернення боргу, однак, жодного доказу про направлення та отримання листа претензії від банку не існує.

Що стосується висновку суду про те, що банк звернувся до відповідачів 04 жовтня 2017 року з листом-претензією про погашення заборгованості, то апелянт зазначила, що реєстр поштових відправлень не є належним доказом повідомлення спадкоємцям про наявність боргу у спадкодавця та вимогою про повернення наявного боргу; направлення такої претензії не свідчить про порушення банком строку пред`явлення вимоги про стягнення боргу, адже про смерть спадкодавця було відомо банку, принаймні з 26.01.2017 року, що визнає сам позивач; направлення такої вимоги до трьох осіб свідчить про неправдивість посилань позивача на те, що спадкова справа була заведена після звернення банку до нотаріальної контори на підставі претензії банку від 26.01.2017 року, адже нотаріус не надавав банку відповіді про те, що ним була заведена спадкова справа на підставі претензії позивача. 09.03.2017 року виконуючим обов`язки державного нотаріуса Калуської міської державної нотаріальної контори надано відповідь на лист позивача від 26.01.2017 року про здійснення оплати відповідних коштів за перевірку наявності спадкової справи. Жодних доказів того, що банк оплатив дану послугу у нотаріальній конторі немає, так як і немає доказів того, що нотаріальною конторою повідомлялось спадкоємців про наявність заборгованості перед банком.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Стягнути з позивача на її користь витрати за надання правничої допомоги у розмірі 1600 грн (а.с.233-235 т. 1).

Рішення суду позивачем та іншими відповідачами не оскаржено, тому переглядається апеляційним судом лише в частині, що стосується прав та обов`язків відповідача ОСОБА_4 . В частині прав та обов`язків позивача та відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішення суду не переглядається, оскільки ними не подані апеляційні скарги.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що, відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши пояснення представника апелянта, відповідача ОСОБА_1 та представника позивача , доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з положень ст.ст. 16, 526, 1046 -1050, 1054, 1281-1282 ЦК України встановивши, що ОСОБА_6 належним чином прийняла спадщину після смерті чоловіка, позивачем у встановлений законом спосіб та строк пред`явлено претензію кредитора спадкоємцям боржника, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість на день смерті спадкодавця у розмірі 1864,75 грн.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Судом встановлено, що 06 лютого 2012 року між ПАК БТ "Приватбанк" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 11000 грн у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок.

Підписом у заяві ОСОБА_5 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає укладений між ним та Банком даний кредитний договір. (а.с. 12 т. 1)

Позивач зазначає, що у такий спосіб між сторонами укладено кредитний договір.

Із цієї заяви виходить, що позичальник погодився з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.12 т. 1).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_5 його заборгованість перед банком складала 1864,75 грн (а.с. 6-11 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 52 т. 1).

10.02.2017р. (згідно квитанції Укрпошти (а.с.53 т.1) ПАТ КБ «Приватбанк» подана до Калуської міської нотаріальної контори претензія кредитора № SAMDN3164 від 26.01.2017р., в якій банк просив включити свої кредиторські вимоги в розмірі 6825,80 грн в спадкову масу, а також повідомити спадкоємців померлого ОСОБА_5 про наявність у спадкодавця заборгованості, а також повідомити про осіб, які звернулися із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття (а.с. 54, 55 т. 1).

09.03.2017р. виконуючим обов`язки державного нотаріуса Калуської міської нотаріальної контори повідомлено ПАТ КБ «Приватбанк» про необхідність здійснення плати за користування спадковим реєстром в розмірі 51 грн відповідно до п.4.4. Положення про спадковий реєстр з метою перевірки наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_5 (а.с. 56).

Доказів про внесення плати на вимогу нотаріуса за користування спадковим реєстром позивачем суду не представлено.

29.10.2017р. (згідно квитанції Укрпошти (а.с.58 т.1) банк звернувся із листом-претензією від 04.10.2017р. до усіх трьох відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в якій просив погасити наявну на час смерті спадкодавця заборгованість в сумі 9753,25 грн (а.с. 57 т. 1).

В матеріалах справи наявний реєстр відправлення на підтвердження направлення претензії (а.с.58-61 т.1). Доказів вручення відповідачам вказаного листа-претензії позивачем не представлено.

Із матеріалів спадкової справи, копія якої витребувана апеляційним судом, встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрита на підставі заяви ОСОБА_4 від 16 лютого 2017 року, спадщину після смерті чоловіка прийняла його дружина ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.2017р. (а.с. 5-44 том 2, 103 т. 1).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовилися від прийняття спадщини, про що подали заяви від 22.02.2017 року (Справа№11/2017 року) (а.с. 83, 84 т. 1, а.с.24, 25 т.2).

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_4 на праві приватної власності належить ? частина двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.104).

Докази про вартість спадкового майна суду не представлені.

В судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_6 зазначила, що в тижневий строк після смерті чоловіка повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про факт смерті позичальника, однак доказів, які б підтвердили таке повідомлення суду не надала.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідком порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При цьому згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Частиною 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Хоча і зазначена норма не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог, але має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця. Такого ж висновку дійшов Верховний суд у постанові від 11 липня 2018 по справ №495/1933/15-ц.

Відповідно до п.2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

За змістом пункту 2.2 глави 10 Порядку при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Згідно пункту 2.4 глави 10 Порядку у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України, але така вимога з метою інформування спадкоємців має надійти у матеріали спадкової справи, відкритої після смерті спадкодавця або бути відкритою за претензією кредитора, якщо така претензія надійшла першою.

Встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Закон пов`язує настання строку пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців з моментом обізнаності про відкриття спадщини, а не з обізнаністю про прийняття чи неприйняття спадкоємцями спадщини. Строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не можуть бути зупиненими, чи перерваними, чи поновленими.

Із копії матеріалів спадкової справи встановлено, що у спадковій справі претензія банку до спадкоємців взагалі відсутня, спадкова справа відкрита за заявою відповідача ОСОБА_4 від 17 лютого 2017 року про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця ОСОБА_4 , яку вона пізніше відкликала та прийняла спадщину. Претензія банку, яка надіслана поштовою кореспонденцією 10.02.2017 року іншому нотаріусу у матеріали спадкової справи не надходила, банком не надано доказів про здійснення оплати за користування спадковим реєстром відповідно до вимоги нотаріуса, тому суд дійшов висновку, що така оплата не надходила, що стало перешкодою з вини банку (позивача) для направлення претензії кредитора спадкодавця спадкоємцям. Оскільки така претензія у матеріали спадкової справи не надійшла з вини позивача, тому вона не є пред`явленою спадкоємцям.

Наступна претензія банком безпосередньо спадкоємцям направлена 29.10.2017р. (згідно квитанції Укрпошти (а.с.57-58 т.1), однак пропущений строк її пред`явлення, який є преклюзивним і з пропуском якого банком втрачено право такої вимоги, тому позов до ОСОБА_4 є необґрунтованим.

Враховуючи, що копія спадкової справи судом першої інстанції не витребовувалася, не повно з`ясовані обставини справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення, тому рішення суду першої інстанції в частині, яка стосується прав та обов`язків відповідача ОСОБА_4 , підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, вул. Грушевського 1 Д, м. Київ, 01001) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 (одна тисяча) грн. витрат за надання правничої допомоги у суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2019 року.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський