Справа № 202/3058/19
Провадження № 2/202/1621/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 грудня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу, припинення права власності, скасування державної реєстрації прав власності, визнання права користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в травні 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу, припинення права власності, скасування державної реєстрації прав власності, визнання права користування квартирою.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що з 1978 року головним наймачем квартири АДРЕСА_1 , була мати позивача ОСОБА_7 , бабуся ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Позивач разом з родиною проживала у вказаній квартирі. Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач з дітьми продовжували проживати у спірній квартирі, що підтверджується відповідними довідками. Згідно з довідкою № 2305 від 14.08.2014 року, виданій ОСОБА_8 ( ОСОБА_5 ), 1996 р.н., зареєстрованій у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , було зареєстровано сім`ю з п`ятьох осіб: Мати - ОСОБА_3 , брата ОСОБА_9 , дідуся ОСОБА_10 , та дядю ОСОБА_11 .

Позивач з дітьми ніколи не втрачали інтересу до спірного житла, постійно проживали у квартирі, сплачували комунальні послуги. Брат Позивача, ОСОБА_11 , з 2015 року перебував у розшуку як безвісно зниклий. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2017 року у справі 202/1799/17 ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська) було визнано безвісно відсутнім.

Наприкінці 2014 року Позивач з донькою ОСОБА_12 ( ОСОБА_5 ), сином ОСОБА_13 ( ОСОБА_6 ) та іншими двома своїми малолітніми дітьми, через пияцтво, постійні знущання та рукоприкладство батька, перебуваючи вагітною та побоюючись за життя та здоров`я своїх малолітніх дітей, змушена була тимчасово з`їхати на зйомну квартиру.

Батько позивача - ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сестра позивача ОСОБА_2 ( відповідач-1), яка з 1986 року проживала за адресою: АДРЕСА_3 , одразу після смерті батька, змінила замки у спірній квартирі, здала її в оренду якимось людям без укладання будь-яких договорів. Позивач мала намір повернутися до квартири, у якій була зареєстрована, разом з дітьми, але потрапити у квартиру не змогла. З цього часу родина була протиправно позбавлена доступу до квартири, та змушена була винаймати житло, Позивач та Третя особа-1, Третя особа-2 не могли проживати в цій квартирі у зв`язку з незаконним позбавленням їх житла.

Маючи намір в подальшому приватизувати квартиру, у якій її сім`я була зареєстрована, та право користування якою її родину було незаконно позбавлено, позивач звернулася до Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з заявою про зміну головного квартиронаймача.

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2017 року № 309 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилих приміщень» було надано дозвіл Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Індустріального району на зміну договору найму жилих приміщень - на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 жилою площею 37,2 кв.м. - на ОСОБА_3 , складом сім`ї з 3 осіб, у т.ч. донька - ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 , підстава: у зв`язку зі смертю головного квартиронаймача - ОСОБА_7 та за згодою усіх зареєстрованих за вищевказаною адресою. Отже, на даний час головним квартиронаймачем на підставі вказаного рішення є Позивач.

25.08.2017 року ОСОБА_8 (Третя особа-1) вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_5 .

16.12.2017 року було змінено прізвище малолітнього ОСОБА_9 на ОСОБА_6 .

Оскільки, Позивач зі своїми дітьми так і не мала доступу до спірної квартири, вона змушена була 23.03.2018 року викликати поліцію та звернутися з заявою до поліції про те, що вони не можуть потрапити до квартири, у якій вони зареєстровані.

28.03.2018 року позивач звернулася до нотаріусу та отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 118840851), згідно якої22.02.2018 року Державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєстроване право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 26.03.2001 року, Виконкомом міської Ради народних депутатів.

Розуміючи, що спірна квартира головним квартиронаймачем ОСОБА_7 приватизована ніколи не була, а зареєстровані у ній члени сім`ї квартиру також не приватизували, Позивач дійшла до висновку, що квартира була набута у власність шляхом шахрайських дій з боку Відповідача - ОСОБА_2 , та звернулась до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області з заявою щодо перевірки законності приватизації спірної квартири.

За її заявою було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 03.04.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Крім того, позивач звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради та їй було надано відповідь, про те, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради є органом приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Станом на 05.04.2018 року у комп`ютерній базі приватизованого житлового фонду Департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру органом приватизації не видавалось.

Їй стало відомо, що 23.04.2018 року Відповідач 1- ОСОБА_2 продала спірну квартиру Відповідачу-2 - ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю.,зареєстрованого в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742.

Позивача та третю особу-1 було знято з реєстрації у спірній квартирі у зв`язку зі зміною власника.

Вчинені відповідачем ОСОБА_2 , дії та правочини з квартирою, право на проживання в якій мали позивач з родиною та у якій вони були зареєстровані, та неправомірне заволодіння майном територіальної громади м. Дніпра, а саме: реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , та її подальший продаж є недійсним в силу ст. ст.203,215, 658 ЦК України.

Дніпровською міською радою та її уповноваженими органами рішення про приватизацію квартири на користь будь-яких осіб не приймалось, Відповідач- ОСОБА_2 у спірній квартирі з 1986 року не проживала та не була зареєстрована.

Просила суд: визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, видане 26.03.2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 про приватизацію житла за адресою : АДРЕСА_4 ;визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який був посвідчений 23.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742;припинити право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 23.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , проведену на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, видане 26.03.2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів;скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , проведену на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742; визнати за позивачем право користування квартирою АДРЕСА_1 А та покласти судові витрати на відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2019 року головуючим у справі визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином під розписку в судовому повідомленні та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причину неявки суд не повідомив. Відзив на позов суду не надав.

Третя особа: ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Представники третіх осіб: Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, матеріали справи №202/4992/16-ц, провадження 2/202/2471/2016, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 23.04.2018 року, укладеним між ОСОБА_2 ( продавець) та ОСОБА_4 (покупець), продавець продав покупцю належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.3 Договору квартира належить продавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 березня 2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровськ, згідно з розпорядженням (наказом) від 26 березня 2001 року №1/1821/01 та зареєстрованого в Дніпропетровському міжміським бюро технічної інвентаризації 26.03.2001 року і записаного у реєстрову книгу №346п-41, зареєстрованого згідно інформаційної довідки з Державного Реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 22.02.2018 року (інформаційна довідка №117515032), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, номер запису про право власності: 25029831. Продаж за домовленістю сторін вчинено за 200314 грн. 00 коп. ( п.2.1 ).

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім того вона має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистомсвогоособистогонемайновогоабомайнового права та інтересу і суд можезахиститицивільне право абоінтерес.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки Індустріального РВ ГУДМС України в Дніпропетровській області № 2305 від 14.08.2014 року, виданій ОСОБА_8 , 1996 р.н., зареєстрованій у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , було зареєстровано сім`ю з п`ятьох осіб: мати - ОСОБА_3 , брата ОСОБА_9 , дідуся ОСОБА_10 , та дядю ОСОБА_11 .

Також факт реєстрації ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у спірній квартирі підтверджується довідками Відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 3757 від 30.06.2017 та № 4445 від 20.03.2018 року. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована з 22.09.1978 року, знята з реєстрації 29.04.2013 року у зв`язку зі смертю. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зареєстрований з 22.09.1978 року, знято з реєстрації 17.01.2017 року у зв`язку зі смертю. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знято з реєстрації з 16.06.2017 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2017 року у справі 202/1799/17 ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська) було визнано безвісно відсутнім.

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 23.08.2017 року № 309 «Про надання дозволу на зміну договору найму жилих приміщень» було надано дозвіл Комунальному виробничому житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству Індустріального району на зміну договору найму жилих приміщень - на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 жилою площею 37,2 кв.м. - на ОСОБА_3 , складом сім`ї з 3 осіб, у т.ч. донька - ОСОБА_8 , син - ОСОБА_9 , підстава: у зв`язку зі смертю головного квартиронаймача - ОСОБА_7 та за згодою усіх зареєстрованих за вищевказаною адресою.

Отже, головним квартиронаймачем на підставі вказаного рішення є ОСОБА_3 .

25.08.2017 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

16.12.2017 року було змінено прізвище малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень.

Згідно з листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 10.04.2018 року № Л-203/1 ОСОБА_3 повідомлено про те, що Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради є органом приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. Станом на 05.04.2018 року у комп`ютерній базі приватизованого житлового фонду Департаменту відсутня інформація щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 02.04.2018 року № М-285/1 ОСОБА_5 , Департамент повідомив про відсутність інформації щодо передачі у власність шляхом приватизації квартири АДРЕСА_1 . Також зазначив, що свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру органом приватизації не видавалось.

Документів, які б підтверджували приватизацію спірної квартири АДРЕСА_1 Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради суду не надано.

Отже судом встановлено, що Дніпровська міська рада та її виконавчі органи, як законний власник квартири, жодних дій направлених на вибуття квартири із державного житлового фонду та із комунальної власності не вчиняла та відповідних рішень не приймала.

В судовому засіданні встановлено, що у 2016 році ОСОБА_2 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Комунального житлово- експлуатаційного підприємства Індустріального району про визначення порядку користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 та зміни договору житлового найму вищезазначеної квартири з її батька на неї справа №202/4992/16-ц, провадження №2/202/2471/2016.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2016 року у справі № 202/4992/16-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено в повному обсязі. Рішення не оскаржувалося і набрало чинності.

Судом встановлено, що посиланняпозивача ОСОБА_2 в позовній заяві на те, що вищезазначена квартира була надана її батьку на основі рішення виконкому Індустріальної Ради депутатів трудящих м.Дніпропетровська від 23 вересня 1977 року в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло.

Так, в матеріалах справи наявна частина ордеру на квартиру АДРЕСА_5 . Однак, частина ордеру, в якій зазначена особа, якій надається ця квартира, відсутня.

Крім того, ОСОБА_2 в позовних вимогах просить визначити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 та змінити договір житлового найму вищезазначеної квартири, в той час як в частині ордеру, на який посилається позивач як на підставу позову, зазначена квартира АДРЕСА_6 .

Згідно пояснень ОСОБА_2 наданих нею у судовому засіданні, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 1986 року.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд приймає до уваги, факт того, що у 2016 році Відповідач ОСОБА_2 зверталась до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 та зміни договору житлового найму вищезазначеної квартири з її батька на неї, підтверджує, що ніякого свідоцтва про права власності на спірну квартиру, виданого на її ім`я ще у 2001 році не існує, та і існувати не могло.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.03.2018 року довідка № 118840851, 22.02.2018 року Державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєстроване право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданий 26.03.2001 року, Виконкомом міської Ради народних депутатів.

За заявою ОСОБА_3 Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 1 Дніпропетровської області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 03.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир(будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень підвалів, сараїв і т. ін.)державного житлового фонду на користь громадян України.

За змістом вимог ст. ст.1, 4 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизації підлягають квартири, які використовуються громадянами на умовах найму. Право на приватизацію квартир державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни, які постійно проживають у цих квартирах.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку).

Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки.

Оскільки, спірна квартира вибула не у встановлений законом спосіб з комунальної власності, приватизація квартири не здійснювалась, то відповідно до моменту її неправомірного відчуження вона належала до державного житлового фонду (комунальна власність).

Дніпропетровського міською радою та її уповноваженими органами рішення про приватизацію (іншого відчуження) квартири на користь будь-яких осіб не приймалось, тому наведені обставини є свідченням того, що спірна квартира вибула з комунальної власності поза волею власника та була відчужена всупереч передбаченому законом порядку, а оскільки позивач відповідно до рішення Виконавчого комітету є основним квартиронаймачем, то суд доходить висновку про порушення її прав на житло.

Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральнім засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За вимогами ч.3 ст. 215, ч.1 ст.216 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом,такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У відповідності до роз`яснень, наданих у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Виходячи із вищевикладеного оскільки ОСОБА_2 не набула право користування спірною квартирою, та Дніпровською міською радою та її уповноваженими органами рішення про приватизацію квартири на користь будь-яких осіб не приймалось, спірна квартира вибула з користування позивача та виходячи з того, що між позивачем та територіальною громадою м. Дніпра виникли правовідносини щодо користування житловим фондом комунальної власності, тому суд доходить висновку що позовні вимоги позивача в частині визнання недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, видане 26.03.2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів, та скасування державної реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_14 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню.

А з урахуванням того, що ОСОБА_2 не набула у встановленому законом порядку права власності на спірну квартиру, то вона не мала права на її відчуження - подальший її продаж ОСОБА_4 , оспорюваний договір купівлі-продажу квартири порушує права позивача тому суд доходить висновку, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності на квартиру за ОСОБА_4 та скасування державної реєстрації за ним.

Щодо позовних вимог позивача про визнання за нею права користування квартирою АДРЕСА_1 , то суд виходить з наступного.

Відповідно до наданої інформації Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради листом від 10.04.2019 р. № 5/5-66 ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зняті з реєстрації місця проживання за адресою свого житла 23.04.2018 року у зв`язку зі зміною власника.

Оскільки право користування позивача та її родини спірною квартирою територіальною громадою м. Дніпра не оспорюється, тому виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання права користування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У порядку статті 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідачів судові витрати в частині задоволених позовних вимог по 2497,30 грн. з кожного ( 4994,60 : 2 = 2497,30 грн.)

Керуючись: ст. ст. 15, 16, 203, 215, 216, 228, 345 ЦК України, ст. ст. ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-82,141,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), треті особи ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_15 ( АДРЕСА_7 ), Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради (м.Дніпро, вул.Воскресенська, буд.16, ), Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 75, ) про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та договору купівлі-продажу, припинення права власності, скасування державної реєстрації прав власності, визнання права користування квартироюзадовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності, серія та номер: б/н, видане 26.03.2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 про приватизацію житла за адресою : АДРЕСА_4 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який був посвідчений 23.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742.

Припинити право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 23.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , проведену на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, видане 26.03.2001 року Виконкомом міської Ради народних депутатів.

Скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , проведену на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.04.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 566, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 40771742.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по справі по 2497,30 грн. з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 28 грудня 2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар