Справа № 477/2241/18
Провадження № 2/477/532/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

20 серпня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є.,

з участю:

позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представника позивача первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - адвоката Друкер О.В.,

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Верцюх І.М.,

представника Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області - Моторного М.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про спадщину за законом та визнання права власності на Ѕ частину земельної частки (паю),

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та набула право на вказане майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог, позивач за первісним позовом посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . На час його смерті разом із ним була зареєстрована та проживала: його дружина - ОСОБА_3 . Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина в тому числі на зазначений житловий будинок, який вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка.

На час її смерті разом із нею був зареєстрований відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 В свою чергу, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 вчасно, у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Водночас, йому нотаріусом було письмово роз`яснено щодо неможливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті батьків, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на спадковий будинок виданого на ім`я спадкодавця.

В подальшому, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2012 року у цивільній справі № 1411/325/2012 за позовом ОСОБА_2 для ОСОБА_1 , виконавчого комітету Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно та визначення його частки задоволено частково. За ОСОБА_2 визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в свою чергу набула права на вказане майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цим рішенням встановлено, що спірний житловий будинок побудований та ведений в експлуатацію в 1964 році, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_3

Нині захист його спадкових прав можливий лише шляхом визнання за ним права власності на вищевказане майно в судовому порядку.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Заперечував той факт, що позивач за первісним позовом звернувся вчасно до нотаріуса із завою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що відповідно до спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 він звернувся лише у 2005 році з сфальсифікованими документами, через два роки після смерті матері. Таким чином, ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про прийняття спадщини, а тому він не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Крім цього, зазначив, що 25 липня 2011 року Жовтневим районним судом Миколаївської області щодо визнання права власності на Ѕ будинку було винесене рішення, між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. А тому, вважає що провадження підлягає закриттю. Просив відмовити позивачу у задоволенні позові, оскільки строк позовної давності минув у січні 2014 року.

Позивачем за первісним позовом подана відповідь на відзив, в якій він зазначив, що факт того, що ним прийнята спадщина та разом із відповідачем він є спадкоємцем першої черги встановлений постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 червня 2009 року по справі № 2-а-918/09, постановою цього ж суду від 08 листопада 2010 року по справі № 2а-2.6.1-10/10, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2012 року по справі № 1411/325/2012, а тому цей факт не підлягає доказуванню. Крім цього, нотаріусом йому 03 лютого 2005 року йому видано свідоцтво про право на спадщину, а саме земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського господарства підприємства «Південний» в с. Котлярове Вітовського району Миколаївської області, розміром 2,86 умовних кадастрових гектарів, що входить у спадкову масу. Отже факт прийняття спадщини позивачем доведено матеріалами справи. Щодо закриття провадження у справі зазначив, що у даному випадку підставою для звернення до суду є встановлений судовим рішенням факт того, що спірний житловий будинок побудований та ведений в експлуатацію в 1964 році. Таким чином, він звернувся до суду зі спором між тими самими сторонами, про той самий предмет, але з інших підстав. З приводу попущення позивачем строку зазначив, що законодавством України встановлено строк для прийняття спадщини, а її оформлення будь-яким строком для спадкодавця не обмежений. Отже строк позовної давності у цьому випадку позивачем не порушений і його застосування є неправильним.

02 липня 2019 року судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 щодо закриття провадження у справі, оскільки змінилися фактичні обставини, змінився правовий статус спірного будинку, що стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 06 травня 2019 року судом прийнятий зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про спадщину за законом та визнання права власності на Ѕ частину земельної частки (паю). Крім цього, залучений до розгляду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, нотаріус Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Грищенко Л.А.

Позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним в обґрунтування зазначив, що він ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті залишилося спадщина, в тому числі на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Південь» в. Котлярове Жовтневого району Миколаївської області розміром 2,86 в умовах кадастрових гектарах, що належала спадкодавцю. Оскільки він проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою на день її смерті, то є таким, що фактично прийняв спадщину після її смерті. Водночас, як йому стало відомо на сьогодні державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Грищенко Л.А. було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 за заявою відповідача за зустрічним позовом. Крім цьому, останньому було видано свідоцтво про право на спадщину на цілу частину майна, у вигляді зазначеної земельної ділянки (паю), без урахування того, що він - ОСОБА_2 також є спадкоємцем першої черги. Вважає, що нотаріус мав видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 лише на Ѕ частину спадкового майна. З урахуванням викладеного, просив скасувати видане нотаріусом свідоцтва від 03 лютого 2005 року ОСОБА_1 та визнати за ним право власності на Ѕ частину вказаної земельної частки (паю).

Відповідачем за зустрічним позовом до суду у встановлений законом строк направлений відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволені зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що відповідно до чинного законодавства, а саме: частини 1 статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мала право на спадкування, а також інших випадках, встановлених законом. Водночас, підстави стверджувати, що ОСОБА_1 не мав права на спадкування відсутні. Більш того, право на спадкування відповідачем за зустрічним позовом визнається самим позивачем, оскільки ним заявлено вимогу про визнання права власності лише на Ѕ частину земельної частки (паю). Таким, чином ОСОБА_1 не наведено жодних підстав, як правових, так і фактичних, для визначення свідоцтва недійсним. Спірне свідоцтво було видане нотаріусом лише на ім`я ОСОБА_1 , оскільки позивач за зустрічним позовом неодноразово вказував про те, що частка земельної ділянки йому не потрібна. Крім цього, зазначив, що ОСОБА_2 було відомо про наявність свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 листопада 2010 року, де зафіксовано, що відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 не погоджується з тим, що він має намір успадкувати частину будинку та земельної ділянки, оскільки вже успадкував земельну частку (пай). Отже строк позовної давності фактично сплинув 03 лютого 2008 року, проте позивач за зустрічним позову звернувся до суду лише 10 квітня 2019 року.

Позивач та його представник за первісним позовом та відповідач та представник за зустрічним позовом в судовому засіданні підтримала заявлений позов в повному обсязі, та пояснив про вищевикладене просили позов задовольнити в повному обсязі. Щодо зустрічної позовної заяви, просили відмовити у задоволенні посилаючись на безпідставність та необґрунтованість, а також застосувати строки позовної давності.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні первісний позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Водночас, зустрічний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав викладених у ньому, а також просила застосувати строки позовної давності. Також пояснила, що між братами існувала усна домовленість щодо поділу спадкового майна: земельна ділянка мала відійти у власність позивачу за первісним позовом - ОСОБА_1 , а будинок - відповідачу за первісним позовом - ОСОБА_2 Однак, ОСОБА_1 цих домовленостей не дотримався.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судовому засіданні пояснив, що нотаріус, який видав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку ОСОБА_1 , при видачі цього свідоцтва брав до уваги надані спадкоємцем ОСОБА_1 документи. При цьому ним була подана довідка, що спадкодавця була зареєстрована та проживала разом зі спадкоємцем ОСОБА_1 Дані щодо іншого спадкоємця та дійсної реєстрації та місця проживання нотаріусу були невідомі.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть повторно виданого 01 серпня 2008 року, серії НОМЕР_5, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис від 03 жовтня 1992 року № 11, складений виконкомом Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с. 7).

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06 жовтня 2018 року № 53582586 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася (а.с. 71).

Єдиним спадкоємцем за положеннями статті 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) хто прийняв спадщину була його дружина - ОСОБА_3 (а.с. 10-11).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03 березня 2003 року, серії НОМЕР_6, виданим Котляревською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис від 03 березня 2003 року № 10 (а.с. 8).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , який вона фактично прийняла у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_4 , а також земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності Котляревського сільськогосподарського підприємства «Південний» в с. Котлярове Жовтневого району Миколаївської області, розміром 2,86 в умовних кадастрових гектарах.

Спадкові правовідносини виникли в 2003 році, а тому судом при вирішені справи застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до частини 1 статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З огляду на частину 1 статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини.

Згідно з приписами частини 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Державним нотаріусом Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачу за первісним позовом роз`яснено щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я, через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, виданого на ім`я спадкодавця (а.с. 9).

Як було встановлено рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 липня 2011 року (головуючий суддя - Козаченко Р.В.) у цивільній справі № 2-687/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, ОСОБА_4 ще за життя за рішенням виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 30 червня 1962 року №242 отримав земельну ділянку, площею 1472 кв.м, в с. Котлярове Жовтневого району Миколаївської області. До 1962 року він здійснив будівництво будинку на виділеній земельній ділянці (а.с. 32). Однак, правовстановлюючий документ на цей будинок не отримав.

В зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на Ѕ цього будинку було відмовлено та роз`яснено, що він має право спадкувати Ѕ частину будівельних матеріалів, використаних при будівництві будинку.

Цей факт також підтверджується довідкою виконавчого комітету Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 20 травня 2011 року № 747/2-12 (а.с. 13).

Разом з тим, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2012 року у цивільній справі № 1411/325/12 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області та ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно та визначення його частин (головуюча суддя - Семенова Л.М.) встановлено, що за життя ОСОБА_4 набув право на спірний житловий будинок, проте не оформив його документально та своє право власності так і не зареєстрував. Водночас, він входить до спадкової маси.

Вказаним рішенням від 07 лютого 2012 року № 1411/325/12 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до положень статей 529, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відмовлено у визнанні ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері. Крім цього, визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину спадкового житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Зазначене також підтверджується довідкою КП ММБТІ від 09 серпня 2018 року № 2-986, в якій вказано, що станом на 28 грудня 2012 року співвласником спірного житлового будинку (1/2 його частини) був ОСОБА_2 , відомості щодо власника іншої Ѕ частини будинку відсутні (а.с. 12).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 08.06.2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності, на підставі вищезазначеного рішення суду, Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 184).

Згідно з частиною 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вищезазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті - ОСОБА_3 . Крім цього, рішенням суду від 2012 року судом визнано право власності на Ѕ частину спадкового житлового будинку за одним із спадкодавців, яке в подальшому було зареєстровано у державному реєстрі, тобто правовий статус спірного будинку змінився.

За таких обставин, суд вважає, що первісний позов щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину житлового будинку є таким, що підлягає задоволенню.

Суд критично приймає доводи відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 щодо пропущення позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 строків позовної давності, оскільки це спростовується вищезазначеним рішенням суду, яким визнано, що обидва спадкоємці є такими, що прийняли спадщину.

Щодо зустрічного позову, то суд вважає, що він підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Дослідивши копію спадкової справи №33/2005 після смерті ОСОБА_3 , судом встановлено, що 03 лютого 2005 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , звернувся до Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 . При цьому ним була подана довідка, що спадкодавиця була зареєстрована та проживала за адресою його місця проживання: АДРЕСА_5 (а.с. 47).

Однак, в судовому засіданні та вищезазначеними рішеннями судів було встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 1945 року та по день смерті.

На день відкриття спадщини разом з нею був зареєстрований та проживав її син - ОСОБА_2 (а.с. 59).

Тобто, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку нотаріусом було враховано некоректну інформацію, її не було відомо про існування ще одного спадкоємця першої черги, який фактично прийняв спадщину та чиє право на спадкування в результаті видачі цього свідоцтва було порушене.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2005 року у спадковій справі № 22/2005, видане державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Грищенко Л.О. на ім`я відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , зареєстроване в реєстрі за №2-64, видане, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Суд вважає, що підстави для застосування строків позовної давності відсутні, оскільки, як зазначено вище судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності Котляревського сільськогосподарського підприємства «Південний» в с. Котлярове Жовтневого району Миколаївської області, розміром 2,86 в умовних кадастрових гектарах, то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач за зустрічним позовом не позбавлений можливості звернутись з відповідною заявою до нотаріуса. В той час як суд не має перебирати на себе повноваження інших органів, до компетенції яких належить вчинення певних дій.

Крім цього, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виділив земельну ділянку в натурі та отримав державний акт на право власності на землю, який не був предметом дослідження в судовому засіданні.

Разом з тим позовні вимоги стосувались права власності на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом, виданим на ім`я спадкодавиці. Вимоги щодо скасування державного акта позивачем за зустрічним позовом не заявлялись.

Щодо розподілу судових витрат, то суд дійшов наступного висновку.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 був сплачений судовий збір у сумі 1838,81 грн. (1454,61+384,20), який підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом.

Відповідачем за первісним позовом за подання зустрічного позову, який складався із двох вимог був сплачений судовий збір у сумі 1536,80 грн. В результаті розгляду справи та задоволення однієї позовної вимоги, на його користь з відповідача за первісним позовом пропорційно до задоволених вимог підлягає стягненню 768,40 грн.

Таким чином, відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10, враховуючи пропорційність задоволення позовних вимог сторін, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1071,41 грн. (1838,81 грн. -768,40 грн.)

Керуючись статтями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 разом із відповідною частиною господарських та побутових споруд, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в свою чергу набула права на вказане майно в порядку спадкування після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.02.2005 року у спадковій справі № 33/2005, видане державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Грищенко Л.А., зареєстроване у реєстрі за № 2-64.

У задоволенні позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину земельної частки (паю) у землі, яка перебуває в колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Південний» в с.Котляреве Жовтневого району Миколаївської області, розміром 2,86 в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК, № 0170482, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 01.08.1997 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) 17.03.1998 року за № 11384 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1071 (одна тисяча сімдесят одна) грн.. 41 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , РОНКПП - НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений та підписаний 30 серпня 2019 року.

Суддя В.В. Полішко