Справа № 352/1040/18
Провадження № 2/352/108/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої- судді Хоминець М.М.

з участю секретарів Гундич Г.В., Бардюк-Кавецької Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 06.06.2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування у солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Ухвалою суду від 25.06.2018 р. відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання у рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.04.2019 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.08.2019 р. залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_4 у зв`язку з поданою позивачем до початку розгляду справи по суті заявою про залишення вказаних вимог без розгляду.

Заявлені вимоги до відповідача ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2018 р. закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.364, ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.1 ст.358, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, обвинувачених звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. У даному кримінальному провадженні позивач був визнаний потерпілим, ним було заявлено позов до обвинувачених про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який вказаною ухвалою суду залишено без розгляду. Даним судовим рішенням встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 у 2009 р. вчинила злочини невеликої тяжкості та злочин середньої тяжкості, завершенням яких стало отримання нею 09.03.2011 р. державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.12.2010 р., який 09.03.2011 р. зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Даними злочинними діями ОСОБА_3 завдала йому матеріальних збитків та моральної шкоди. Під час виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,0824 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка знаходиться на масиві «Об`їздна» в м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області, він дізнався від працівника Держкомзему у Тисменицькому районі про те, що на дану земельну ділянку відповідачкою вже виготовлено державний акт на право власності. Від такої інформації він пережив сильний душевний стрес, втратив свідомість та впав, отримавши травму голови, у зв`язку з чим був доставлений в неврологічне відділення Тисменицької МЛ. Після цього неодноразово лікувався та був оперований. Він витратив значні кошти на лікування, які документально підтверджені на суму 15697,93 грн. Крім того, він витратив 1241,88 грн. на виготовлення технічної документації проекту землеустрою, яка вже застаріла та яку він вже не зможе використати для оформлення права власності на вказану земельну ділянку. Під час судового розгляду кримінального провадження він оплатив за послуги адвоката Повха І.Д. 4000 грн. Крім того, за послуги адвоката Срібного В.М. у рамках даної цивільної справи він оплатив 2500 грн. Таким чином, загальна сума спричиненої йому злочинними діями відповідача матеріальної шкоди становить 23439,81 грн. Завдана йому моральна шкода полягає у перенесенні фізичного болю, емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях за стан свого здоров`я та за долю земельної ділянки, яка була у нього відібрана. Психологічна травма і моральні страждання посилилися тим, що він, маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей, бажаючи забезпечити їм належне майбутнє, втратив надію приватизувати земельну ділянку, яку ОСОБА_3 викрала у нього злочинним шляхом. Розмір моральної шкоди оцінює у 150000 грн. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 вказані суми на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином. У наданому суду відзиві від 21.05.2019 р. (а.с.100-104) просила справу розглянути у її відсутності, заявлений ОСОБА_1 позов не визнала, посилаючись на те, що ухвалою суду від 26.01.2018 р. її звільнено від кримінальної відповідальності, при цьому суд не зробив будь-яких висновків щодо її вини у вчиненні інкримінованих злочинів. Крім того, вказаною ухвалою суду не встановлено вчинення нею неправомірних дій, що спричинили майнову шкоду ОСОБА_1 чи завдали шкоди його здоровю. Натомість, за змістом висунутого обвинувачення, внаслідок вчинення нею та ОСОБА_4 дій з отримання нею державного акту на право власності на земельну ділянку заподіяно шкоду в розмірі 62540 грн. територіальній громаді м. Тисмениця. При цьому не зазначено про заподіяння шкоди ОСОБА_1 . З огляду на те, що її вина у вчиненні інкримінованих злочинів у закритому кримінальному провадженні не встановлена, як і не встановлено заподіяння позивачу матеріальної шкоди, прив`язка останнім його захворювання та лікування в період з 21.03.2015 р. до 30.01.2017 р. до ніби то її злочинних дій є безпідставною за відсутністю як її вини, так і причинного зв`язку між її діями та погіршенням стану здоров`я позивача. Надані останнім лікарські документи не підтверджують наявності такого причинного зв`язку, крім того, вони не є належними доказами на підтвердження понесених витрат на лікування. Заявлені позивачем витрати на на виготовлення технічної документації не є тими збитками, що підлягають відшкодуванню згідно ст.22 ЦК України. Позивачем необґрунтовано віднесено витрати на правову допомогу до майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню в порядку ст.1166 ЦК України. Вимога про відшкодування моральної шкоди є безпідставною за змістом ст.23 ЦК України. Просила у позові відмовити.

Заслухавши вступне слово позивача і його представника, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, матеріали кримінального провадження № 352/817/16-к, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2018 р., яка набрала законної сили з 03.02.2018 р., закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27 ч.1 ст.364, ч.4 ст.27 ч.1 ст.366, ч.1 ст.358, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. Обох обвинувачених звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (т.1 к.п., а.243-251).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 у 2009 р. вчинила злочини невеликої тяжкості та злочин середньої тяжкості, завершенням яких стало отримання нею 09.03.2011 р. державного акту на право власності на земельну ділянку від 28.12.2010 р. На підставі виготовлених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фіктивних документів, що входять до технічного звіту про виконані роботи по підготовці та видачі державного акту, ОСОБА_3 09.03.2011 р. незаконно отримала державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 0,0824 га в урочищі «За півницею» з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка насправді знаходиться на масиві «Об`їздна» в м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області, що призвело до незаконного вилучення з комунальної власності територіальної громади м. Тисмениця вказаної земельної ділянки, у результаті чого інтересам територіальної громади міста Тисмениця заподіяно істотну шкоду в розмірі 62540 грн.

У рамках даного кримінального провадження позивач ОСОБА_1 був визнаний потерпілим (а.с.13) з огляду на те, що йому у передбаченому законом порядку Тисменицька міська рада виділила та надала дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, він унаслідок незаконного отримання відповідачем ОСОБА_3 державного акту на право власності на цю земельну ділянку був позбавлений права на затвердження виготовленого проекту землеустрою та отримання даної земельної ділянки у власність.

У відповідності з вимогами ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, постановлена ухвала суду, лише у питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, до кола судових документів, обов`язкових для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій або бездіяльності особи, закон відносить також і ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, стосовно якої постановлена така ухвала, які мають преюдиційний характер щодо питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під звільненням від кримінальної відповідальності у судовій практиці розуміється відмова держави від застосування до особи, яка вчинила злочин, встановлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснюється судом у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України (п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках (підставах), передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Перелік матеріально-правових підстав звільнення осіб від кримінальної відповідальності та матеріально-правових умов їх застосування встановлений Кримінальним кодексом України, зокрема ст.49 КК передбачає закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Матеріально-правовою підставою є закінчення встановлених законом строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, наслідком чого є лише відмова держави від призначення кримінального покарання особі, яка вчинила злочин.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності, ро`яснюється право на таке звільнення, суть підозри, обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться у повному обсязі в загальному порядку.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що кримінальне провадження про обвинувачення відповідача закрито у порядку, передбаченому п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, відповідач погодилась на таке звільнення та закриття кримінального провадження, суд вважає встановленими обставини вчинення відповідачем неправомірних дій щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0824 га в урочищі «За півницею» з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка насправді знаходиться на масиві «Об`їздна» в м. Тисмениця Тисменицького району Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення відповідачем неправомірних дій щодо вказаної земельної ділянки, завершенням яких стало незаконне отримання нею державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач протягом кількох років був позбавлений права на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, що була виділена йому у законному порядку, та отримання її у власність.

Встановлено, що лише після завершення кримінального провадження та закриття цивільної справи за позовом керівника Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області в інтересах Тисменицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача головне управління Держгеокадарсту в Івано-Франківській області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки, у якій ухвалою Тисменицького районного суду від 22.04.2019 р. (т.2 к.п., а.2-5) затверджено мирову угоду, згідно якої визнано недійсним отриманий ОСОБА_3 державний акт на право на право власності на земельну ділянку, скасовано запис про його державну реєстрацію, відповідач повернула земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 у комунальну власність Тисменицької міської ради, остання правомірно розпорядилася вказаною земельною ділянкою, передавши її у власність позивачу.

Таким чином, судом встановлено, що неправомірними діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з порушенням з вини відповідача його права на завершення приватизації виділеної земельної ділянки, неможливістю протягом кількох років реалізувати належне йому право на отримання у власність земельної ділянки у порядку безоплатної приватизації згідно ст.118 ЗК України.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З урахуванням викладеного суд критично оцінює посилання відповідача на відсутність підстав для відшкодування такої шкоди.

Виходячи з вимог розумності і справедливості, з урахуванням характеру вчинених неправомірних дій, глибини душевних страждань позивача, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у 5000 грн.

При цьому суд вважає необґрунтованою вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, а саме витрат на лікування на суму 15697,93 грн., з огляду на те, що позивач у порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав суду належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження існування причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та погіршенням стану здоров`я позивача.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Норма ст.1166 ЦК України передбачає наявність складу правопорушення, а саме: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності; причинний зв`язок виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина заподіювача шкоди за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Вимога позивача про відшкодування 1241,88 грн. за виготовлення проекту землеустрою є безпідставною, оскільки розроблений проект землеустрою позивач використав у процесі приватизації земельної ділянки, що він сам підтвердив у судовому засіданні.

Щодо вимоги про відшкодування витрат за послуги адвоката Повха І.Д. у розмірі 4000 грн., понесених позивачем під час судового розгляду кримінального провадження, суд зазначає наступне. Вказані витрати могли бути стягнуті на користь потерпілого лише у разі ухвалення судом обвинувального вироку; крім того, вказані витрати не є належно документально підтверджені відповідним платіжним документом.

У зв`язку із частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 3204,80 грн., що складаються з витрат по сплаті судового збору на суму 704,80 грн. (а.с.36) та витрат на професійну правничу допомогу у рамках розгляду даної цивільної справи у розмірі 2500 грн. згідно договору про надання правової допомоги (а.с.38), квитанції про оплату послуг (а.с.29) та акту виконаних робіт (а.с.129).

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та 3204 (три тисячі двісті чотири) грн. 80 коп. судових витрат, а всього 8204 (вісім тисяч двісті чотири) грн. 80 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 02.09.2019 р.

Суддя М.М.Хоминець