Постанова

Іменем України

27 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 607/1805/13-ц

провадження № 61-3828св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Тернополі,

відповідачі - ОСОБА_2, спільне підприємство «Луміс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 та спільного підприємства "Луміс", у якому після уточнення позовних вимог просило стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором № 66206С8 від 1 серпня 2006 року в розмірі 171611,22 дол. США, що еквівалентно 1371688,49 грн та 405178,34 грн із яких: заборгованість за кредитом - 158633,34 дол. США, що еквівалентно 1267956,29 грн, заборгованість за відсотками - 12977,88 дол. США, що еквівалентно 103732,20 грн, нарахована пеня за прострочену заборгованість - 372321,27 грн, нарахована пеня за прострочені відсотки - 32857,07 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору №66206С8 від 1 серпня 2006 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 300 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 7 серпня 2013року, забезпечений порукою СП "Луміс".

Посилаючись на те, що відповідачі неналежно виконують зобов`язання по погашенню кредиту та відсотків за вказаним кредитним договором та договором поруки, позивач просив його вимоги задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішень судів першої інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 5 лютого 2014 року позов публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі до ОСОБА_2, спільного підприємства "Луміс" про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, спільного підприємства "Луміс" на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі заборгованість за кредитним договором № 66206С8 від 1 серпня 2006 року в сумі 171611,22 дол. США., що еквівалентно 1371688,49 грн та 45000 грн пені за прострочення виконання зобов`язань.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, спільного підприємства "Луміс" на користь публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі судовий збір 3441 грн.

Короткий зміст рішень судів апеляційної інстанцій

На дане судове рішення 17 лютого 2014 року ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі подано апеляційну скаргу, згідно якої просив рішення суду змінити в частині стягнення пені та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Тернопіль в повному обсязі у цій частині.

За результатами розгляду апеляційної скарги ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 1 липня 2014 року апеляційну скаргу відхилено, а рішення залишено без змін.

У листопаді 2018 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 лютого 2014 року, у якій просила скасувати ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 1 липня 2014 року та рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 лютого 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в повному обсязі.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року задоволено клопотання ФОП ОСОБА_1 - поновлено строк апеляційного оскарження на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 лютого 2014 року. Зупинено дію рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 лютого 2014 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 22 січня 2019 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 лютого 2014 року у цивільній справі № 607/1805/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі до ОСОБА_2, спільного підприємства "Луміс" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 апеляційний суд, виходив з того, що установивши після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що рішенням суду першої інстанції не вирішувалися питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, закрив апеляційне провадження відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 362 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 січня 2019 року, у якій просила скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 січня 2019 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням суду першої інстанції вирішувалися питання про її права та обов`язки, оскільки рішенням суду у даній справі стягнуто заборгованість за кредитним договором № 66206С8 від 1 серпня 2006 року, а на забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі і за цим договором, між ФОП ОСОБА_1 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» укладено іпотечний договір №66206210, який є предметом спору у справі №3/27/5022-316/2012 Господарського суду Тернопільської області.

Вважає, що у такому випадку, у разі не оскарження рішення суду першої інстанції по даній справі, іпотекодавець буде позбавлений можливості оспорити суму заборгованості, у рахунок якої буде звертатися стягнення на предмет іпотеки, оскільки така сума встановлена преюдиційним судовим рішенням.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що наявність рішення у справі №607/1805/13-ц від 5 лютого 2014 року, жодним чином не вирішує та не порушує прав та обов`язків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , оскільки вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки з врахуванням Закону України «Про іпотеку» розглядається в порядку господарського судочинства та буде вирішена Господарським судом Тернопільської області у справі № 3/27/5022-316/2012.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Господарського суду Тернопільської області від 23 квітня 2012 року про порушення провадження по справі №3/27/5022-316/2012 за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ФОП ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, про звернення стягнення на предмет іпотеки, позовна заява подана в суд у квітні 2012 року, розгляд справи призначено на 3 травня 2012 року. Справа знаходиться на стадії розгляду.

Позовна заява акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії АТ "Укрексімбанк" в м. Тернополі до ОСОБА_2, спільного підприємства "Луміс" про стягнення заборгованості за кредитним договором, за результатами розгляду якої 5 лютого 2014 року ухвалено рішення Тернопільського міськрайонного суду, подано в суд 4 лютого 2013 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно пункту 3 частини другої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судами попередніх інстанцій установлено, що оспорюване рішення прийнято за розглядом позовної заяви, яка подана на 10 місяців пізніше ніж по позовна заява, що знаходиться на розгляді у Господарському суді Тернопільської області, де стороною у справі є заявниця.

Тому суди дійшли до правильного висновку, що доводи ФОП ОСОБА_1 про те, що вимога позивача до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки зумовлена невиконанням боржником та поручителем рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 лютого 2014 року, яким визначено розмір боргу відповідачів, а відтак і вирішено питання про її права та обов`язки, є безпідставні, оскільки на час пред`явлення позову до ФОП ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки цього рішення суду не існувало; рішення що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 5 лютого 2014 року та ухвалене

за позовом, поданим після подачі позову до ФОП ОСОБА_1 , згідно статті 82 ЦПК України не є таким, що має преюдиційне значення під час розгляду справи, що розглядається господарським судом.

Інші викладені в касаційній скарзі доводи, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров