Справа № 455/1127/17
Р І Ш Е Н Н Я
"20" вересня 2019 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі судді Кравціва В.І.,
секретар судового засідання Макаревич Л.Р.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Старосамбірського районного нотаріального округу - Сивак Микола Іванович та ОСОБА_3 , про визнання заповіту частково недійсним,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
її представника адвоката Бороди В.Ф.,
відповідача ОСОБА_2 ,
та третьої особи ОСОБА_3 ,
ОСОБА_1 15 вересня 2017 року пред`явила до ОСОБА_2 позов про визнання частково недійсним заповіту, складеного 22 грудня 2005 року ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Сиваком М.І., зареєстрованого в реєстрі № 609 в частині розпорядження «все своє майно, що на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, у тому числі…».
У обґрунтування позову посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її, позивачки, мати ОСОБА_4 , яка до дня своєї смерті проживала по АДРЕСА_1 , після смерті якої відкрилася спадщина і вона, будучи спадкоємцем першої черги за законом, 16 березня 2016 року звернулася до державного нотаріуса Старосамбірського району Львівської області із заявою про прийняття спадщини, однак після спливу шести місяців нотаріус повідомив, що її мати за життя 22 грудня 2005 року склала вказаний заповіт, яким вона все своє майно, що на день смерті буде належати їй, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, у тому числі належний їй на приватній власності будинок АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Існування такого заповіту її здивувало, оскільки їхні відносини з мамою до кінця її життя були хорошими, мати зазначала, що хоче залишити все своє майно їй, позивачу, про що неодноразово розказувала її батькові, родичам та знайомим.
Відповідачка ОСОБА_5 постійно проживала зі своєю матір`ю і вітчимом по АДРЕСА_3 і після закінчення школи вийшла заміж, змінила прізвище на ОСОБА_6 та переїхала на постійне проживання до Хмельницької області, де проживає на даний час.
Зі слів матері відповідачки ОСОБА_3 вона, позивачка, довідалася, що у той час в ОСОБА_3 склалися складні сімейні обставини, вона хотіла оселитися окремо від чоловіка, а тому вирішила купити в її матері ОСОБА_4 , будинок АДРЕСА_2 , а оскільки на цю нерухомість міг претендувати її чоловік, вирішила оформити будинок на свою дочку- відповідачку ОСОБА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_3 завезла її матір ОСОБА_4 до нотаріуса, де вирішили замість оформлення договору купівлі-продажу оформити заповіт на користь ОСОБА_2 і після його підписання їй було передано заповіт, будинкову книгу та технічний паспорт і з цього часу вона проживає у вказаному будинку та користується цим майном.
Однак, її мати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не звернули увагу на зміст заповіту в частині запису «все майно» та вважали, що цей заповіт стосується лише житлового будинку АДРЕСА_2 .
Після смерті ОСОБА_4 відповідачка ОСОБА_2 звернулася до Старосамбірського державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини на будинок АДРЕСА_2 , однак нотаріус відмови їй у видачі свідоцтва на право власності за заповітом на вказаний будинок, оскільки згідно заповіту їй належить не лише будинок, а й інше майно ОСОБА_4 .
Тому, вона, ОСОБА_7 , вважає, що заповітом порушено її права та інтереси, як спадкоємця першої черги за законом, оскільки саме їй повинно перейти інше нерухоме майно, крім вказаного будинку.
Так як, воля заповідача ОСОБА_4 , яка висловлена у заповіті від 22 грудня 2005 року, не була спрямована на розпорядження всім своїм майном, то заповіт в частині розпорядження всім своїм майном повинен бути визнаний частково недійсним.
Згідно ухвали судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та на підставі розпорядження голови Старосамбірського районного суду Львівської області від 1 квітня 2019 року у зв`язку із неможливості сформувати склад суду вказана справа передана на розгляд Самбірському міськрайонному суду Львівської області.
Під час підготовчого судового засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Борода В.Ф. позовні вимоги підтримали.
Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на староорні відповідача приватний нотаріус Старосамбірського районного нотаріального округу Сивак М.І. не заперечував щодо задоволення заяви.
Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.
Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
ОСОБА_4 на праві приватної власності належав житловий будинок по АДРЕСА_2 .
22 грудня 2005 року ОСОБА_4 все своє майно, що на день смерті буде належати їй, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, у тому числі належний їй на приватній власності будинок АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому встановленню у цій справі підлягає дійсна спрямованість волі ОСОБА_4 при укладенні заповіту.
Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Проте, воля заповідача ОСОБА_4 , висловлена у заповіті від 22 грудня 2005 року не була спрямована на розпорядження всім її майном, а її воля висловлена лише щодо житлового будинку.
У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9 встановлено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 і тому вказаним заповітом її право, як спадкоємця, порушено.
Відповідно до вимог п. 2) ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.
Відтак, право позивачки як спадкоємця за законом після смерті своєї матері є порушене, оскільки заповіт в частині формулювання його змісту про розпорядження ОСОБА_4 всім своїм майном обмежує ОСОБА_1 у праві спадкування, а відтак способом захисту позивачки буде визнання вказаного заповіту частково недійсним.
Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову, представник відповідача, який висловив намір вчинити ці дії, не обмежений у повноваженнях на їх вчинення.
Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову.
Отже, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати частково недійсним заповіт, складений 22 грудня 2015 року ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Старосамбірського районного нотаріального округу Сиваком Миколою Івановичем, зареєстрований в реєстрі № 609 в частині розпорядження «все моє майно, що на день смерті буде мені належати, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом матиму право …».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_8 , проживає у АДРЕСА_2 .

Відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Треті особи:

ОСОБА_9 , АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Текст повного рішення буде складено 30 вересня 2019 року.

Суддя