Справа № 462/6592/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Шморгун Ю.М.

з участю позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка 18 жовтня 2019 року звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, покликаючись, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2018 року, в якому дітей не мають. Однак спільне життя у них не склалось, так як між ними не має взаєморозуміння, вони виявилися людьми з різними поглядами на сімейне життя і на протязі останніх трьох місяців проживають окремо один від одного, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вона переконана, що їх сім`я розпалась остаточно і примирення між ними неможливе.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалося, вони виявилися людьми з різними характерами і поглядами на життя, через що виникали сварки та що з серпня 2019 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, вона втратила до відповідача хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити.

Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив та зазначив, що подружнє життя із позивачкою не склалося, виникали сварки, з серпня 2019 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений один із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2018 року, в якому дітей не мають.

Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час немає взаєморозуміння, виникали сварки, з серпня 2019 року вони проживають окремо і не підтримують сімейних відносин, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини і збереження шлюбу суперечать інтересам, як позивачки, так і відповідача.

Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Суд вважає, шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не проживають разом і не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, втратили один до одного хороші почуття і помиритись не бажають, а тому цей шлюб слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України, керуючись ст.ст. 109-112 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 12 жовтня 2018 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 3254.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.12.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: