ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/973/19

Головуючий у першій інстанції Сова Т. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1613/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 ;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_1 ;

оскаржується рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

прізвище судді: Сова Т. Г.; місце ухвалення рішення: м. Мена; дата складання повного тексту рішення: 22 жовтня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта», ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 22 травня 2018 року близько 17.40 год. у м. Мена по вул. Героїв АТО з вини відповідача ОСОБА_3 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач ОСОБА_1 отримала численні тілесні ушкодження.

Вказувала, що після відмови відповідача ОСОБА_3 від відшкодування її витрат у добровільному порядку, позивач звернулась за отриманням страхового відшкодування до ПАТ «НАСК «Оранта», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як володільця транспортного засобу ВАЗ 2104, з заявою про виплату страхового відшкодування.

ПАТ «НАСК «Оранта» в листі № 09-02-16/8367 від 19.11.2018 року було надано відповідь про те, що відповідно до поданих ОСОБА_1 документів, відшкодуванню підлягають її витрати на лікування в сумі 3260,99 грн та моральна шкода в сумі 163,05 грн, розрахована у розмірі 5% від суми витрат на лікування. Зазначені кошти позивачем були отримані.

У зв`язку з неповним відшкодування понесених збитків, які позивач понесла з вини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь майнову шкоду в сумі 2667,70 грн., моральну шкоду в сумі 15000,00 грн., судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 10000,00 грн.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції помилково застосував висновок Верховного Суду України від 26.10.2016 року у справі № 6-954цс16, від якого відступила Велика Палата Верховного суду у постанові від 4 липня 2018 року, вказавши, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Вказувала, що твердження суду щодо припинення деліктного зобов`язання суперечить положенням ст.. 599,1194 ЦК України.

Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що висновок суду про те, що її позовні вимоги не підтверджені належними доказами, не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази здійснення оплати процедури МРТ головного мозку, вартості рентгенологічного дослідження та здійснення витрат на проїзд та інших її витрат. Крім того, позивач зазнала моральних страждань, які виразились у фізичному болю, втраті здоров`я, необхідності проходження тривалого лікування, реабілітації та порушенні звичайних життєвих зв`язків, однак суд неправомірно визначив достатнім відшкодування в сумі 163,05 грн, яке було виплачено страховою компанієхю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» просило рішення суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Вказувало, що розмір матеріальної та моральної шкоди відшкодовані позивачеві в повному розмірі, при цьому розмір витрат на лікування оцінювався лікарем експертом в галузі медицини. Інші належні докази позивачем до страхової компанії не подавались.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» не порушувало будь-які законні права та інтереси позивача, тому спір між даними суб`єктами, за позицією страхової компанії, відсутній.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справу розглянуто судом апеляційної інстанції за правилами спрощеного провадження без повідомлення її учасників.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Датою постановлення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та винесення постанови про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

З матеріалів справи встановлено, що 22 травня 2018 року о 17 год. 40 хв. в м. Мена по вул. Героїв АТО Чернігівської області ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2104» номерний знак НОМЕР_1 та порушив п. 16.13 Правил дорожнього руху України, а саме повертаючи на вулицю Шевченка, не надав переваги в русі велосипедисту, який рухався по головній дорозі та здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_1 , внаслідок якого остання отримала тілесні ушкодження.

Зазначені обставини встановлено з постанови Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року, згідно з якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та стягнуто штраф в сумі 340,00 грн. (а.с.21-23).

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 № 2471 слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходила лікування в КЗОЗ «Менська ЦРЛ» з 22.05.2018 по 01.06.2018, з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій нижньої щелепи, забій обох передпліч, забій обох ліктьових суглобів, забій грудної клітки (а.с.25).

01.06.2018 позивач звернулась до територіального відділення ПАТ НАСК «Оранта», в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як володільця транспортного засобу, автомобіля «ВАЗ 2104», номерний знак НОМЕР_1 , з заявою про виплату страхового відшкодування матеріальних збитків, а саме, витрат на лікування, які вона здійснила внаслідок отримання травм під час ДТП.

Заява ОСОБА_1 була розглянута та ПАТ НАСК «Оранта» прийнято рішення про часткову виплату страхового відшкодування в загальній сумі 3424 грн. 04 коп., з яких 163,05 грн. становлять відшкодування моральних страждань позивача, заподіяних внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за волевиявленням позивача страховиком ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у порядку, встановленому чинним законодавством України та договором страхування, здійснено необхідні дії щодо визначення розміру шкоди, завданої у ДТП, та здійснено виплату страхового відшкодування, в тому числі відшкодування моральних страждань, деліктні зобов`язання між нею та особою, яка завдала шкоди ОСОБА_4 є припиненими, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З наведеними висновками не погоджується апеляційний суд, оскільки вони суперечать вимогам закону та матеріалам справи.

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ НАСК «Оранта» було виплачено, за заявою ОСОБА_1 , страхове відшкодування в сумі 3424 грн. 04 коп., втім вважаючи зазначену страхову виплату недостатньою для повного відшкодування завданої їй шкоди, вона просила стягнути витрати, понесені на здійснення процедури МРТ головного мозку в сумі 1050 грн, вартість рентгенологічного дослідження черепа, органів грудної клітки, нижньої щелепи, правого ліктьового суглоба та обох передпліч в сумі 240 грн, витрати на купівлю пального в сумі 419 грн 25 коп., понесені на проїзд від Менської лікарні до Медичного центру «Тесла» на процедуру МРТ та в зворотньому напрямку, витрати в сумі 300 грн, здійснені як оплата за перебування в палаті хірургічного відділення, недоотриману заробітну плату за час перебування на лікуванні, визначену як збитки, в сумі 658,45 грн, та моральне відшкодування в сумі 15000 грн.

Зважаючи на те, що витрати позивача на лікування в сумі 2667 грн 70 коп підтверджені у даній справі допустимими доказами (а.с.34-45 том 1), були здійснені внаслідок отриманої травми та узгоджуються з лікарськими призначеннями та рекомендаціями, виходячи з правил ст.. 1166, 1194 ЦК України, вони підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров» я.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи обставини даної справи, апеляційний суд знаходить, що внаслідок ДТП, що сталось з вини ОСОБА_3 , позивач зазнала моральних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, розмір яких слідує визначити в сумі 5000 грн.

Зважаючи на те, що страховою компанією позивачеві було відшкодовано лише 163,05 грн морального відшкодування відповідно до умов договору, решта морального відшкодування в сумі 4836,95 грн підлягає стягненню на її користь з ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.1167, ч.1 ст. 1194 ЦК України.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ч.ч.1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Зважаючи на обставини цієї конкретної справи, на підставі ст.. 141 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь позивача належить стягнути витрати, понесені позивачем на правову допомогу в суді першої інстанції, в сумі 2 000 грн. Такий розмір витрат на правничу допомогу апеляційний суд визначив співмірним із складністю справи, розміром задоволених позовних вимог та обсягом наданих послуг на стадії розгляду справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 18 жовтня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення морального відшкодування, завданого внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) майнову шкоду в сумі 2667 (дві тисячі шістсот шістдесят сім) грн 70 коп., моральне відшкодування в сумі 4836 (чотири тисячі вісімсот тридцять шість) грн. 95 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на правничу допомогу в суді першої інстанції, в сумі 2 000 (дві тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання: Судді: