Ухвала

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 204/6764/16-ц

провадження № 61-21199св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 12 квітня 2017 року клопотання ОСОБА_1 задоволено.

Визнано та дозволено примусове виконання на території України ухвали Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації від 22 серпня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 , нотаріуса Перова М. В. про визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним, встановлення факту прийняття спадщини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті ухвалою Ленінського районного суду м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації від 22 серпня 2016 року судові витрати у розмірі 8 985,93 грн.

Вирішено видати виконавчий лист.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху для сплати судового збору у належному розмірі.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина третя статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129 Конституції України).

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Можливість (право) оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

На час звернення ОСОБА_2 з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції застосовувалися правила ЦПК України у редакції 2004 року.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 324 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ухвали суду апеляційної інстанції, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, не підлягали касаційному оскарженню, а відтак і суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями щодо їх перегляду.

Враховуючи наведене, ухвала апеляційного суду від 02 червня 2017 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без руху не може бути предметом касаційного оскарження, оскільки є такою, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Такий самий висновок можна зробити з аналізу процесуального закону, чинного на момент постановлення цієї ухвали. Зокрема, згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України в редакції Закону України

від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали. Отже, так само й в чинному нині законі не передбачене за скаржником право на касаційне оскарження зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними.

Верховний Суд виходить з того, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист і охоплює, зокрема, визначені у законі дії, спрямовані на захист поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Положення статей 293, 324 ЦПК України (в редакції 2004 року) передбачали фільтр касаційних скарг на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій. При цьому, закриття провадження у справі з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не позбавляє заявника доступу до суду.

Отже, не підлягає касаційному оскарженню ухвала апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, тобто касаційна скарга подана на ухвалу, яка не підлягає касаційному оскарженню відповідно до

пункту 2 частини першої статті 324 ЦПК України 2004 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції, після того як ОСОБА_2 сплатила судовий збір у визначеному в ухвалі суду від 02 червня 2017 року розмірі, відкрив апеляційне провадження у справі та розглянув її апеляційну скаргу по суті, а тому судом апеляційної інстанції не було обмежено скаржника у праві доступу до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційне провадження у зазначеній справі відкрито помилково, тому воно підлягає закриттю.

Керуючись статтею 324 ЦПК України (в редакції 2004 року), статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - ухвали Ленінського районного суду

м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації від 22 серпня 2016 року, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара