Справа № 450/446/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1434/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

24.02.2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, в якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 230 000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 - 220 000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 - 300 000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_5 - 250 000,00 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 - 260 000,00 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_7 270 000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що 12.07.2015 року на автодорозі Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів в районі 423 км + 600, що поблизу с. Старе Село Пустомитівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subaru Legacy», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Постановою слідчого від 20.08.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000 від 13 липня 2015 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 286 КК України.

Внаслідок трагічної загибелі дружини та матері позивачів їм завдана моральна (немайнова) шкода, яка полягає у стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з втратою дружини (матері), близької людини, що призвело до порушення їх нормальних життєвих зв`язків, постійного пригніченого стану, постійного відчуття тривоги, порушення сну, депресивного стану.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 40 000,00 грн. (сорок тисяч грн.) в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 40 000,00 грн. (сорок тисяч грн.) в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 - 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн.) в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 50 (п`ятдесят тисяч грн.) в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 - 50 (п`ятдесят тисяч грн.) в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 50 (п`ятдесят тисяч грн.) в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 в дохід держави 2700,00 грн. /дві тисячі сімсот грн. 00 коп./ судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права , висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що при вирішенні спору по суті судом першої інстанції не взято до уваги докази, що мають значення для справи. Зокрема, районним судом не враховано висновок комісійної судово-автотехнічної експертизи № 3043 від 17.08.2015 року, згідно якого причиною настання ДТП, внаслідок якої настала смерть ОСОБА_8 , був її вихід на смугу руху автомобіля «Субару-Легасі» під керуванням ОСОБА_1 на такій відстані до нього, яка була недостатня для уникнення наїзду. Вважає помилковим висновок суду про відсутність умисних дій з боку потерпілої ОСОБА_8 під час настання ДТП, яка мала місце 12.07.2015 року біля с. Старе Село, Пустомитівського району. Суд першої інстанції необґрунтовано не врахував положення абзацу 3 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, відповідно до якого відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вважає. що матеріалами справи вставлено факт порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху та що шкоду було завдано внаслідок умислу потерпілої. Зазначає, що він керував транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, використовував його за призначенням, з дотриманням вимог Правил дорожнього руху рухався по проїзній частині автодороги на безпечній та дозволеній швидкості, а тому його дії як водія транспортного засобу «Субару-Легасі» не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_8

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

05 липня 2019 року на адресу суду від представника позивачів ОСОБА_9 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначено, що відсутність складу злочину у разі закриття провадження у кримінальній справі не означає відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності. Звертає увагу суду на п.12.3 ПДР, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкода. Вважає, що пішоходом ОСОБА_8 не було порушено Правила дорожнього руху. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.

У засіданні суду апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову. якою у задоволенні позову відмовити.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , якимй діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_9 проти скарги заперечили, просили у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, справи перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою, згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Судом встановлено, 12.07.2015 року о 22 годині 20 хвилин на автодорозі Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів в районі 423 км + 600, що поблизу с. Старе Село Пустомитівського району Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subaru Legacy», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 539/2015 від 05.08.2015 року, причиною смерті ОСОБА_8 є відкрита тупа черепно-мозкова травма у вигляді перелому кісток основи черепа, з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, що призвело до порушення мозкового кровообігу, з гострою емфіземою та вогнищевим набряком легень.

Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №2199/2015-т від 20.07.2015 року, в ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості: в крові - 2,51 (проміле), в сечі - 3,67 (проміле).

Висновком судової автотехнічної експертизи № 1/659 від 28.07.2015 року встановлено, що на момент огляду та дослідження автомобіля робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля «Subaru Legacy» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції передбачені конструкцією. Система освітлення автомобіля «Subaru Legacy» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в частково несправному стані, по причині пошкодження (руйнування) лівої блок-фари, які утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Із висновку судової автотехнічної експертизи № 3043 від 17.08.2015 року вбачається, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Subaru Legacy» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 2.3 (підпункт «б»); 12.3 ПДР України, у відповідності до яких водій повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі) із моменту виникнення небезпеки для руху. Водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування (як способу зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі), а тому немає підстав вважати, що дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п. 2.3 (підпункт «б»); 12.3 ПДР України. Причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт виходу пішохода ОСОБА_8 на смугу руху автомобіля «Subaru Legacy» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 на такій віддалі до нього, яка була недостатньою для уникнення наїзду.

Постановою слідчого від 20.08.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000 від 13 липня 2015 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 286 КК України.

Постановою заступника прокурора Львівської області Поліщука В. від 15.01.2016 року постанову слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України у Львівській області Вольського О.М. від 20.08.2015 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України скасовано у зв`язку з тим, що досудове розслідування в порушення вимог ст. 9 КПК України проведено без всіх необхідних слідчих дій.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 389 від 26.05.2016 року встановлено, що швидкість автомобіля «Subaru Legacy» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водії ОСОБА_1 , у місці наїзду могла складати величину не менше як 44км/год.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000, в діях ОСОБА_1 не вбачається порушень вимог Правил дорожнього руху України, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, що мала місце 12.07.2015 року, та її наслідками у вигляді загибелі потерпілої ОСОБА_8 .

Як встановлено матеріалами справи, позивач ОСОБА_4 є чоловіком ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , виданого 24.11.1990 року Звенигородською сільською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 15 (а.с. 12).

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є дітьми загиблої ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7-8, 13-18).

Задовольняючи частково позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП позивачам було завдано сильних моральних страждань, спричинених смертю дружини та матері, та такі змушені докладати додаткових зусиль для організації свого життя після її смерті.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, оскільки такий, на думку колегії суддів, визначений з врахуванням принципу розумності та справедливості, з врахуванням характеру й обсягу моральних страждань позивачів, та з врахуванням обставин даної справи, зокрема, відсутності вини відповідача у заподіянні такої.

Доказів того, що шкоду було завдано внаслідок умислу загиблої ОСОБА_8 матеріали справи не містять, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.08.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.