КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №370/2777/17 головуючий у І інстанції:Мазка Н.Б.
провадження 22-ц/824/2662/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Гуля В.В.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 березня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ГСХ Трейдмаркс Лімітед до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Одеський коньячний завод»(далі ПАТ «Одеський коньячний завод» та/або позивач) звернулося з вищевказаним позовом, в якому посилалось на те, що відповідач ОСОБА_1 провів дегустацію та дав інтерв`ю як «топовий сомельє міцних напоїв в Україні», що увійшло до складу телевізійної програми серії «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була випущена в ефір телевізійного каналу «1+1» ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22.00 годині.

В зазначеній телепередачі поширено негативну та недостовірну інформацію щодо продукції - бренді ТМ «ШУСТОВ».

Означена телевізійна передача також розміщена в мережі Інтернет на Youtube-каналі ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», на офіційному сайті ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1».

Таким чином, на думку позивача ОСОБА_1 за технічного сприяння ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» необмеженому колу осіб шляхом публічного сповіщення в ефірі загальнонаціонального каналу «1+1» та у мережі Інтернет всілякими шляхами повідомлено наступну негативну і недостовірну інформацію відносно позивача і його продукції.

Позивач просив:

- визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію Приватного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод» наступну негативну інформацію, поширену ОСОБА_1 в інтерв`ю для телевізійної передачі «ІНФОРМАЦІЯ_1», що була випущена в ефір телевізійного каналу «1+1» ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22:00 годині, а саме:

- для виготовлення продукції під ТМ Шустов (коньяк України, бренді) використовується не виноградний спирт, а спирт, виготовлений з буряка;

- продукція під ТМ Шустов є нахабною підробкою під бренді.

- зобов`язати ОСОБА_1 протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішення суду по справі спростувати вищевказану інформацію та заборонити продовжувати її розповсюджувати.

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод» 300 000.00 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ПАТ «Одеський коньячний завод» подало апеляційну скаргу, оскільки на його думку місцевий суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, дійшов помилкового висновку, вказуючи на те, що позивачем не доведена інформацію на яку він посилається, як на підставу свої вимог.

Посилається на те, що інформація розповсюджена відповідачем не підтверджується жодним доказом, не має статусу офіційної, а висновок суду першої інстанції про те, що оспорювана інформація є оціночним судженням Відповідача не ґрунтується на матеріалах справи і наданих Позивачем доказах, тому вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 вказує на те, що інформація, щодо використання не виноградного спирту, а спирту, виготовленого з буряка в продукції позивача є висловлюванням своєї власної думки у формі оціночного судження. Крім того, зазначає, що спірний сюжет супроводжували титри, на яких вказано, що оцінка сомельє базується на його професійному досвіді і не є офіційним експертним висновком.

ОСОБА_1 зауважує, що друге спірне висловлювання, щодо того, що сім з восьми марок, за оцінкою сомельє, це не бренді, а нахабна підробка є словами диктора, а не відповідача, тому він не може відповідати за її зміст.

ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» у відзиві погоджується з рішенням Макарівського районного суду Київської області, оскільки діяльність позивача, як виробника алкогольних напоїв не була предметом сюжету та на їх думку позивач поставив під сумнів саму можливість вільного вибору тем для висвітлення у телепередачах, а також можливість самостійно визначати зміст та спосіб подання інформації в телепередачах.

Зазначають, що оспорювані вислови містять виключно особисту оцінку алкогольних напоїв від сомельє, не містять відомостей про факти, не стверджують про порушення державних стандартів при виготовленні продукції.

Додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 березня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про стягнення на його користь судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що матеріали справи містять докази витрат на правничу допомогу.

Зауважує, що вказані документи були подані ним із запізненням, оскільки він перебував за межами України і не міг підписати акти і сплатити вартість послуг з надання професійної правничої допомоги.

Представник позивача, у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з рішенням місцевого суду, оскільки вважає, що документи які містили матеріали справи на момент винесення рішення не є належним підтвердженням оплати послуг, а інші документи були подані з пропуском строків передбаченим законодавством.

В судовому засіданні представники ПАТ «Одеський коньячний завод», ТОВ «Телерадіокомпанії «Студія 1+1» та ОСОБА_1 підтримали свої позиції.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають задоволенню, а щодо заподіяння моральної шкоди позивачем не надано підтверджуючих фактів, або втрат немайнового характеру, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Статуту Приватного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод», затвердженого 23.04.2017 року, ПАТ «Одеський коньячний завод» є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Одеський коньячний завод», товариство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації (а.с.16-24).

З Ліцензійного договору №100713-01 від 10.07.2013 року, укладеного між ГСХ Трейдмаркс Лімітед, ліцензіаром, та ПАТ «Одеський коньячний завод», ліцензіатом, вбачається, що предметом договору є те, що ліцензіар за винагороду надає ліцензіату невиключний дозвіл (невиключну ліцензію) на використання знаків для товарів та послуг, в межах якого ліцензіар надає ліцензіату право, в тому числі: використовувати знаки на всій території України або на будь-якій її частині, стосовно всіх або частини товарів і/або послуг; нанесення будь-якого знаку на будь-який товар, для якого такий знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет; застосування будь-якого знаку під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої такий знак зареєстровано (а.с.25-33).

Відповідно Ліцензійному договору №010315/01 від 01.03.2015 року, укладеному між ГСХ Трейдмаркс Лімітед, ліцензіаром, та ПАТ «Одеський коньячний завод», ліцензіатом, останньому надана за винагороду невиключна ліцензія на право користування на всій території України знаками для товарів і послуг у своїй господарській діяльності, у тому числі при виробництві, реалізації та рекламуванні алкогольних напоїв (а.с.34-50).

З Сертифікату відповідності, зареєстрованому в Реєстрі за №UA1.033.Х000773-17, термін дії з 26.04.2017 року по 21.03.2018 року, продукція: коньяки України 38 найменувань в асортименті, згідно додатку, відповідає вимогам ДСТУ 4700:2006 Коньяки України. ТУ, МБТ 5061-89, ГН 6.6.1.1-103-2006 (а.с.51-53).

З Сертифікату відповідності, зареєстрованому в Реєстрі за №UA1.033.Х000774-17, термін дії з 26.04.2017 року по 21.03.2018 року, продукція: бренді виноградний ординарний «Шустов 150», бренді виноградний ординарний «Одеса V.S.», відповідає вимогам ТУ У 15.0.1:2011 Бренді виноградні, витримані, марочні. ТУ МБТ №5061-89, ГН 6.6.1.1.-130-2006 (а.с.54-56).

Обласна дегустація лікеро-горілчаних виробів міцних напоїв і коньяків нагородила Дипломом АП «Одесский коньчный завод» за виготовлення коньяка «3 звездочки», за друге місто в номінації «Коньяки ординарные» в 2001 році (а.с.66).

Відповідно Диплому Міжнародного конкурсу «Лучший продукт - 2005» на 12 міжнародному ярмарку продовольчих товарів і сировини для їх виробництва срібною медаллю нагороджений лауреат міжнародного конкурсу «Лучший продукт - 2005» ЗАТ «Одесский коньячний завод» за коньяк «Одесский три звездочки» (а.с.67).

Відповідно Диплому У1 Міжнародного дегустаційного конкурсу «Одесский залив» 2006 року, золотою медаллю в номінації «Коньяки 3 зірочки» нагороджений коньяк «3 звездочки. Одесский» ЗАТ «Одесский коньячний завод» ТМ «Шустов» (а.с.57, 58).

Дипломом УШ Міжнародного дегустаційного конкурсу «Одесский залив» 2008 року, бронзовою медаллю в номінації «Коньяки 3 звездочки» нагороджений коньяк «Шустов. 3 звездочки» ЗАТ «Одесский коньячний завод» ТМ «Шустов» (а.с.59).

Дипломом Міжнародного конкурсу «Золотой грифон. Ялта» 2008 рік нагороджений срібною медаллю коньяк «Три зирочки» ЗАТ «Одесский коньячний завод» (а.с.65).

Дипломом Міжнародного конкурсу «Золотой грифон. Ялта» 2009 рік нагороджений срібною медаллю коньяк «Шустов. 3 звездочки» ЗАТ «Одесский коньячний завод» (а.с.64).

Відповідно виписки з протоколу №5 засідання дегустаційної комісії з визначення якості спирту та лікеро-горілчаної продукції в ДНУ «УкрНДІспиртбіопрод» від 21.09.2016 року, протоколу №0067/16, зафіксовані результати дослідження коньяку коньяк України ординарний «три зірочки». Надані зразки продукції за своїми фізико-хімічними показниками відповідають вимогам ДСТУ 4700:2006 (а.с.68, 69).

Відповідно Диплому НОМЕР_1 Школи вин, ОСОБА_1 прослухав курс лекцій, відмінно здав екзамени по спеціальності сомельє.

Згідно Диплому ОСОБА_1 є віце-чемпіоном конкурсу «Кращий сомельє України 2008».

З Дипломів вбачається, що ОСОБА_1 отримав друге місце туру «Сліпа дегустація» УШ Всеукраїнського конкурсу сомельє «Український сомельє - 2008»: переможець конкурсу «Кращий сомельє України - 2009».

Згідно свідоцтву №101 про присвоєння кваліфікації від 17.01.2014 року, виданого Державною науковою установою «Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів», ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація дегустатора-випробувача.

ОСОБА_1 отримав нагороди 2 рівня в 2014 році, 3 рівня щодо дегустації вин і спиртних напоїв Лондон, квітень 2017 року. Є бренд-амбасадором компанії Moet Hennesy в країнах СНД (а.с.105-113).

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 200 ЦК України інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Порядок використання інформації та захисту права на неї встановлюється законом.

Відповідно до ч.ч. 4, 6, 7ст. 277 ЦК України Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про інформацію" масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб.

2. Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації.

Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Відповідно до ч.2. ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Судом першої інстанції було вірно зазначено, що в вислові: «Шустов. Я бы предположил, что здесь даже возможно спирт, который производится из свеклы…», - відповідачу належать слова: «Я бы предположил, что здесь даже возможно спирт, который производится из свеклы…», який висловив власну думку, що не може тлумачитесь як твердження про факти. Крім того, вжиті припущення: «я бы предположил», «даже возможно». Вислів: «І ось вам висновок - сім з восьми торгових марок, за оцінкою сомельє, це не бренді, це нахабна підробка…», як і слово в першій фразі «Шустов…» - належить дикторові телепередачі, тому відповідач не є автором цієї інформації.

Місцевий суд прийшов правильного висновку, що це суб`єктивна думка відповідача, «за оцінкою сомельє», тому інформація не може розцінюватись як фактичні дані.

Колегія суддів зауважу, що поняття "фактичні твердження" та "оціночні судження" для захисту права на честь і гідність як особистих немайнових прав повинні бути розмежовані, зокрема, для з`ясування належного способу захисту прав позивача, в разі їх порушення. Адже згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про інформацію" не може бути підставою для притягнення до відповідальності висловлення особою оціночних суджень.

Апеляційний суд звертає увагу, що наведена спірна інформація в інтерв`ю сомельє телевізійної програми «ІНФОРМАЦІЯ_1» стосувалась лише органолептичної оцінки відповідної продукції ОСОБА_1 , а тому твердження позивача, щодо невідповідності висновків відповідача дійсним обставинам не заслуговують на увагу, крім того жодним чином не спростовується твердження позивача, що продукція повністю відповідає нормативним документам, є якісною і безпечною, про що свідчать сертифікати відповідності, оскільки ОСОБА_1 висловлював власну думку, щодо певного продукту.

Посилання позивача на докази, які підтверджують якість продукції ПАТ «Одеський коньячний завод» жодним чином не можуть впливати на оціночне судження відповідача, щодо того ж продукту.

Критична, негативна оцінка продукту є вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача; оцінка та критичні вислови не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів)

Суд першої інстанції вірно вказав, що оціночні судження можуть бути як позитивними, так і негативними по своїй природі, але за їх висловлювання не можна притягнути до юридичної відповідальності, питання про достовірність/недостовірність оціночних суджень ставитися не може.

Факти можуть бути підтверджені, а оціночні судження є суто суб`єктивними і не можуть бути доведені в силу самого свого характеру. Доведення правдивості оціночних суджень є неможливим і порушує саму свободу думки, що становить фундаментальну частину права, забезпеченого статтею 10 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Повідомлення негативних відомостей про виробника чи його продукцію не є само по собі повідомленням недостовірної інформації щодо нього, і це є цілком логічним, оскільки негативний відгук чи негативне враження від продукції за своєю суттю є оцінкою цього продукту.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» громадянам надана певна свобода для висловлювання своїх думок. Така свобода може бути виражена за допомогою оціночних суджень, які мають легальне визначення, закріплене у статті 30 вказаного Закону.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Тобто, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Так, відповідно до рішення ЄСПЛ від 8 липня 1986 року у справі «Лінгеса проти Австрії», свобода висловлення поглядів становить одну з принципів демократичного суспільства, причому здійснення цієї свободи можливе і в ненейтральній формі й із ненейтральним змістом - вони можуть викликати почуття образи, обурення чи неспокою. Це елементарні вимоги плюралізму.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку про те, що інформація, яка за своїм характером, змістом, застосуванням мовних засобів містить саме оціночне судження, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, в даному випадку відсутній. При таких обставинах, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди та судових витрат у справі також є безпідставними.

Місцевий суд вірно вказав, що позивачем не надано підтверджуючих фактів заподіяння моральної шкоди, або втрат немайнового характеру, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні.

Щодо вимог відповідача в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.

Встановлено, що ні відповідач, ні його представник не заявляли до закінчення судових дебатів про наявність у них вказаних вище доказів і не обґрунтовували суду їх надання після ухвалення судового рішення.

Місцевий суд вірно зазначив, що достовірно встановлено, що представником відповідача подано докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу з порушенням строку зазначеного ч.8 ст.141 ЦПК України.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 перебував за кордоном, що позбавило можливості вчасно надати докази не може бути підставою для врахування зазначених доказів при розгляді справи.

Щодо доказів понесених витрат на правничу допомогу, які містили матеріали справи на момент винесення рішення, то місцевим судом вірно було зазначено, що докумети жодним чином не підтверджуютьнаявність судових витрат, які поніс відповідач у даній справі, а тим паче не можутьобґрунтовувати розмір таких витрат, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавста, крім того у відповідності до квитанції(а.с. 47 т.2) оплату було здійснено з порушенням умов Договору про надання юридичних послуг.

Таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції було правильно встановлено дійсні обставини та досліджено наявні в матеріалах справи докази, які не дають підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційні скарги сторін переповнені оцінкою доказів апелянтами, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалені рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 рокута додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 березня 2019 року відповідають вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Одеський коньячний завод» та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 вересня 2018 року та додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: