Провадження №: 2/752/924/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявлять самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Світлана Миколаївна, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,

встановив:

18.10.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання правочину недійсним до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова С.М.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила про те, що згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення в частині, укладеного 07.11.2000 року між АТ «Пенсійний фонд-pension mutual» та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнірьовою Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3701, ОСОБА_4 набула права власності на 9/100 частин нежилих приміщень площею 277,90 кв.м. за адресою - АДРЕСА_1 . 14.12.2000 року зазначений договір був зареєстрований КП Київське міське бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №8п-251, за реєстровим № 1136п/841 від 14.12.2000 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, а вона, як спадкоємиця першої черги в порядку спадкування за законом є власником майна померлої її матері ОСОБА_4 з моменту відкриття спадщини, за її ж заявою 05.09.2005 року Шостою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу. До смерті її матері ОСОБА_4 , та після, відносно зазначеного вище нерухомого майна будь-яких відчужень зі сторони власника та її спадкоємиці не вчинялось.

18.09.2017 року раніше невідомий їй ОСОБА_3 разом із невстановленими особами намагалися фізично заволодіти нежилим приміщенням, площею 277,90 кв.м., за адресою - АДРЕСА_1 , тобто приміщенням, яке належало її матері, а після смерті матері успадковано нею. На місце події були викликані працівники поліції, яким ОСОБА_3 пред`явив копію договору купівлі-продажу цього ж нежитлового приміщення від 04.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом, укладеного ним же з ОСОБА_2 , а також копію договору купівлі-продажу щодо цього ж нежитлового приміщення від 19.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М., укладеного начебто між ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_4

Переконана, що договори, які були пред`явлені ОСОБА_3 працівникам поліції, є підробленими, оскільки підпис на договорі не належить її матері, а є підробленим. Крім того, стверджувала, шо її мати постійно проживала з нею, до дня смерті перебувала у повній свідомості, і не могла без її відома укладати жодних договорів, а тому зробила заяву до правоохоронних органів щодо шахрайських дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а 21.09.2017 року Голосіївським УП ГУ НП у м. Києві було зареєстровано кримінальне провадження №0008866 за ч. 4 ст. 190 КК України, досудове розслідування триває.

У той же час нею самостійно було отримано інформацію з Київського державного нотаріального архіву від 26.09.2017 року з приводу того, що за відповідним реєстровим №2359 міститься запис про засвідчення приватним нотаріусом вірності фотокопії, а не договору купівлі-продажу. Реєстровий номер вчинення нотаріальної дії нотаріусом був внесений 12.04.2001 року, а не 19.06.2001 року, що є датою укладення договору. Текст договору купівлі-продажу від 19.06.2001 року викладено на бланку з серійним номером АЕА 861849 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М., однак за повідомленням Київського державного нотаріального архіву цей бланк було використано цим же приватним нотаріусом при посвідченні іншого договору купівлі-продажу, у якому ОСОБА_4 не є стороною. Крім того, позивачка стверджує, що з 2001 року і по 2017 рік 9/100 частин нежитлових приміщень площею 277,90 кв.м. за адресою - АДРЕСА_1 володіє саме вона, відповідач ОСОБА_2 ніколи не з`являвся у спірному приміщенні, не ніс витрат по його утриманню. 25.12.2008 року Київським бюро технічної інвентаризації на ім`я власника ОСОБА_4 для оформлення спадкової справи надавалася довідка-характеристика на спірне нежитлове приміщення, за даними якої саме ОСОБА_4 станом на дату видачі довідки була власником 9/100 частин нежилого приміщення за адресою - АДРЕСА_1 . Вважає, що саме на підставі підробленого від 19.06.2001 року договору купівлі-продажу частини нежилого приміщення відповідач ОСОБА_2 продав 04.09.2017 року спірне нежитлове приміщення ОСОБА_3 ..

Отже, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не укладала 19.06.2001 року з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення за адресою - АДРЕСА_1 , що цей договір є підробленим, просила визнати договір купівлі-продажу від 19.06.2001 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. в реєстрі під №2359, щодо нежилого приміщення за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею 277,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 нікчемним та недійсним, судові витрати за подачу позовної заяви стягнути з відповідача.

Провадження у справі відкрито 20.10.2017 року.

12.04.2018 року постановлено ухвалу про призначення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.04.2018 року, постановленою з занесенням до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ОСОБА_3

Підготовче провадження закрито 28.01.2019 року.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представники позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві підтримали, просили визнати недійсним договір купівлі продажу частини нежилого приміщення , від 19.06.2001 року між продавцем ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо придбання останнім у власність нежитлового приміщення, площею 277, 90 кв.м. за адресою - АДРЕСА_1 з тих підстав, що продавець ОСОБА_4 не укладала зазначений договір, оскільки не підписувала його, що підтверджено висновком судово-почеркознавчої експертизи, яка була проведена в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 з приводу шахрайських дій відповідача щодо заволодіння спірним нежитловим приміщенням. Також стверджували, що оспорюваний договір є нікчемним, оскільки він не був посвідченим нотаріально, про що свідчить та обставина, що сам договір вчинений на нотаріальному бланку, який був підроблений за допомогою копіювально-множильної техніки струменевим способом, що також підтверджено висновками експерта за результатами дослідження, проведеного також в межах кримінального провадження. Крім того, вказали на те, що нотаріальний бланк за номером, який містить оспорюваний договір, був використаний для іншої нотаріальної дії, а сам договір не був зареєстрований приватним нотаріусом, оскільки під номером реєстрації, що вказаний у договорі, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. зареєстровано вчинення іншої нотаріальної дії, що підтверджено довідками з Державного нотаріального архіву. Позивачка ОСОБА_1 також стверджувала, що з моменту набуття її матір`ю у власність нежитлового приміщення за адресою - АДРЕСА_1 зазначене приміщення використовувалося її матір`ю, а після смерті матері - нею для передачі в оренду товариствам для здійснення господарської діяльності. Весь цей період часу і до 18.09.2017 року ОСОБА_2 , або ж інші особи не заявляли про свої права на зазначене нежитлове приміщення, а після смерті її матері ОСОБА_4 , вона, як спадкоємиця без будь-яких перешкод у встановленому законом порядку та на свій розсуд володіє зазначеним майном.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Гавріш Н.С. пояснила суду, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку придбав у ОСОБА_2 нежитлове приміщення за адресою - АДРЕСА_1 , а та обставина, на яку посилається позивачка, що договір, на підставі якого попередній власник ОСОБА_2 набув це майно не зареєстрований нотаріусом, то це свідчить про порушення, допущені нотаріусом під час його посвідчення. Твердження позивачки щодо того, що продавець не підписувала оспорюваний договір та його оформлення на бланку, що є підробленим не визнала, оскільки висновок експерта, наданий суду позивачкою на підтвердження цих обставин не містить інформації про те хто надавав на дослідження експерту документи, а також, чи були вони в оригіналах. Надані позивачкою суду докази з приводу того, що договір не був посвідчений нотаріально, оскільки не зареєстрований нотаріусом та вчинений на бланку, що використовувався нотаріусом для іншої нотаріальної дії просила визнати не допустимими доказами. Стверджувала, що позовні вимоги ОСОБА_1 не є обгрунтованими, просила відмовити в їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, що призначалися судом жодного разу не з`явився. Вказане позивачем місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , є тимчасово непідконтрольною територією України. Зазначена позивачем адреса місця проживання відповідача ОСОБА_2 відповідає адресі місця проживання останнього, що вказана в договорі з приводу якого заявлено спір. Інформація про іншу адресу місця проживання або ж реєстрації місця проживання відповідача у суду відсутня.

З огляду на те, що відома суду адреса місця проживання відповідача ОСОБА_2 відноситься до тимчасово непідконтрольної території України, про дату час та місце розгляду справи за заявленим до нього позову він повідомлявся судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова С.М. судові повістки повідомлення не отримує, їх повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про закінчення встановленого строку зберігання. У той же час, на адресу суду останньою надіслано заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 111 том №3).

З огляду на викладене, врахувавши думку учасників судового розгляду справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова С.М., ОСОБА_3 про визнання правочину нікчемним та недійсним за відсутності відповідача ОСОБА_2 та третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М.

Як видно зі змісту заяви третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М. від 21 травня 2019 року про розгляд справи без її участі, остання повідомила суду, що з 01.07.2016 року вона припинила нотаріальну діяльність в Київському міському нотаріальному окрузі. З приводу посвідчення спірної угоди нібито укладеної між громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , вона надавала вичерпні відповіді під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0008866 за ч. 4 ст. 190 КК України, де заявила, що вказаної угоди купівлі-продажу частини нежилого приміщення, площею 277,90 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 від 19.06.2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вона не посвідчувала, печатка не її та підпис нотаріуса, який проставлено під цим договором їй не належить (а.с.111 том №3).

Заслухавши позивачку та її ж представників, представника третьої особи ОСОБА_3, допитавши експерта ОСОБА_13, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину нікчемним та недійсним підлягають задоволенню судом з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення в частині, укладеного 07.11.2000 року між АТ «Пенсійний фонд-pension mutual» та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнірьовою Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3701, ОСОБА_4 набула права власності на 9/100 частин нежилих приміщень площею 277,90 кв.м. за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.7 том №1).

14.12.2000 року право приватної власності ОСОБА_4 на нежиле приміщення площею 277,9 кв.м., що складає 9/100 частин від нежилого будинку по АДРЕСА_1 в літері «А» ) зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу №8п-251 за реєстровим № 1136п/841 (а.с.7 зв. том №1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла у віці 78 років, про що в Книзі реєстрації смертей 2005 року березня місяця 11 числа зроблено відповідний актовий запис №4811 відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.8 том №1).

Відповідно до правил статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Правилами статті 1270 ЦК України встановлено строки для прийняття спадщини, відповідно до якої, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За даними спадкової справи №692/05 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , 05.09.2005 року ОСОБА_1 зробила заяву до Шостої Київської державної нотаріальної контори, як спадкоємиця першої черги про прийняття спадкового майна, серед якого - нежиле приміщення площею 277,9 кв.м., що складає 9/100 частин від нежилого будинку по АДРЕСА_1 , що належало померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнірьовою Г.М., 07 листопада 2000 року за №3701, зареєстрованого в Київському бюро технічної інвентаризації 14 грудня 2000 року за №1136п/84/п. (а.с.53,53 зв. том №3).

Зі змісту довідки, виданої 31.08.2005 року ЖЕО-105, ОСОБА_1 була прописана і проживала за адресою АДРЕСА_4 і її сім`я складалася з матері - ОСОБА_4 , яка була зареєстрована до дня смерті з 21.10.2003 року до 05.04.2005 року (а.с.54 том №3).

За даними свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьки: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 . 09 жовтня 1968 року ОСОБА_8 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 10 січня 1946 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_4. (а.с.130,131,56 том №3).

Шостою Київською державною нотаріальною конторою було видано спадкоємиці ОСОБА_1 19.11.2007 року : свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири під номером АДРЕСА_5 ; свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові вклади, що зберігалися в Печерських відділеннях ощадбанку. (а.с.18,18 зв. том №3).

Наразі судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в тому числі і нежилого приміщення площею 277,9 кв.м., що складає 9/100 частин від нежилого будинку по АДРЕСА_1 , яке належало померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнірьовою Г.М., 07 листопада 2000 року за №3701, зареєстрованого в Київському бюро технічної інвентаризації 14 грудня 2000 року за №1136п/84/п.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказала, що 18.09.2017 року ОСОБА_3 разом із невстановленими особами намагались фізично заволодіти нежилим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 , що належало її матері ОСОБА_4 та входить до складу спадщини, отриманої нею після смерті матері, яким вона володіє та розпоряджається. На підтвердження своїх дій ОСОБА_3 надав копію договору купівлі-продажу цього ж нежитлового приміщення від 04.09.2017 року, укладеного ним із ОСОБА_2 , а також копію договору купівлі продажу вказаного приміщення від 19.06.2001 року, посвідченого також нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М., укладеного начебто між ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_4 .

Відповідно до правил статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності, а правилами ст. 12 цього Кодексу встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, а відповідно до вимог ст. 264 цього Кодексу, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 стверджувала, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою - АДРЕСА_1 , від 19.06.2001 року між ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_4 є нікчемним та має бути визнаний недійчним, оскільки фактично не був посвідчений нотаріально, вчинений на підробленому нотаріальному бланку без волевиявлення її матері, підпис на договорі від імені її матері вчинений іншою особою.

Як видно зі змісту пункту першого постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи, а пункт четвертий цієї ж постанови містить рекомендації з приводу того, що судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до правил статтей 202,203 ЦК України: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 657 ЦК України, в редакції, чинній на час укладення договору, з приводу якого заявлено спір, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як видно зі змісту наданого на підтвердження своїх дій ОСОБА_3 договору купівлі-продажу частини нежилого приміщення від 19 червня 2001 року, ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_11 (покупець) уклали договір про те, що продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність 9/100 частин нежилого приміщення, загальною площею 277,90 кв. м. , розташованого по АДРЕСА_1 . Об`єкт, що відчужується, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнірьовою Г.М. 07.11.2000 року за реєстровим №4581, зареєстрованого 23.11.2000 року в Київському бюро технічної інвентаризації, записаного в реєстрову книгу за реєстровим №1158, продавець зобов`язався звільнити об`єкт та передати покупцю ключі до 19 липня 2001 року. Право власності на об`єкт у покупця виникає з моменту державної реєстрації цього договору. Місце укладення договору м. Київ, 19 червня 2001 року , договір посвідчено Петровою С.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Договір підлягає реєстрації у Київському міському бюро технічної інвентаризації, зареєстровано в реєстрі за №2359. Текст договору викладено на бланку серії АЕА №861849 (а.с.11том №1).

На звернення ОСОБА_1 Київським державним нотаріальним архівом 26.09.2017 року за вихідним №1686/01-17 повідомлено, що в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петрової С.М. за реєстровим №2359 від 12.04.2001 року міститься запис про засвідчення вірності фотокопії (а.с. 13 том №1).

Також на звернення ОСОБА_1 Київським державним нотаріальним архівом 06.10.2017 року за вихідним №1900/01-17 видано архівну довідку про те, що бланк АЕА №861849 використаний приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. при посвідченні договору купівлі-продажу квартири, проте сторонами є інші особи. Громадянка ОСОБА_4 не є стороною цього договору (а.с.14 том №1).

Судом також встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 21.09.2017 року до Єдиного реєстру досудового розслідування 22.09.2017 року внесено повідомлення про те, що ОСОБА_3 за попередньою змовою з Дорошенком та іншими невстановленими особами шляхом обману по підробленим документам незаконно заволоділи нежитловим приміщенням, розташованим за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 277 кв.м., яке є спадковим майном ОСОБА_1 , чим заподіяли останній майнової шкоди. Правова кваліфікація ч. 4 ст. 190 КК України (а.с.10 том №1).

17.11.2017 року Київський державний нотаріальний архів на виконання ухвали слідчого судді від 18.10.2017 року по справі №752/19584/17 повідомив слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві, що у справі №02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» том №2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М. міститься запис від 12.04.2001 року за реєстровим №2359 про засвідчення вірності фотокопії договору купівлі-продажу квартири. У справах приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М., переданих на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву, відсутні будь-які документи стосовно саме вчинення нотаріальної дії, зареєстрованої 12.04.2001 року у реєстрі нотаріальних дій за №2359, що відповідало чинній на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженій наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 року та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за №152/361. (а.с.60 том №1).

За даними довідки-характеристики виданої 25.12.2008 року за №1384966 Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна - ОСОБА_4 для оформлення спадщини, нерухоме майно, яким є нежилі приміщення (в літ. А), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстроовій книзі під реєстровим номером 1136п/841п за: ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнірьовою Г.М. від 07.11.2000 року №3701, 9/100 (від нежилого будинку); ТОВ «Консорт-СТ» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. від 30.06.2004 року №3329, 3/100 (від нежилого будинку); ТОВ «Антикос» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шнірьовою Г.М. від 21.06.1996 року за №2338, 13/100 (від нежилого будинку). Незареєстрована частина 75/100. (а.с.12 том №1).

Крім того, за згодою старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у місті Києві С.П. Бершадського судом досліджено висновок експерта Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №8-4/172 від 19.03.2018 року, зроблений у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 21.09.2017 року за №0008866. (а.с.85-94).

Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_13 , будучи приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384,385 КК України підтримав зроблені ним висновки 19.03.2018 року за результатами експертного дослідження, проведеного на виконання постанови про призначення комплексної технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи, винесеної, старшим слідчим Боднюком М.В. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008866.

За даними зазначеного вище висновку експерта від 19.03.2018 року №8-4/172: бланк договору купівлі-продажу від 19.06.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №2359 (нотаріальний бланк АЕА № 861849 ), не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України; фонові зображення та зображення серії та номеру бланка договору купівлі-продажу від 19.06.2001, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського округу Петровою С.М. та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №2359 (нотаріальному бланку АЕА №861849) нанесено за допомогою копіювально-множильної техніки, струменевим способом. Зображення друкованого тексту та смуг графлення бланка договору купівлі-продажу від 19.06.2001, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №2359 (нотаріальному бланку АЕА №861849), нанесено за допомогою копіювально-множильної техніки, електрографічним способом; ознак внесення змін до первинного змісту у серію та номер (АЕА №861849 ) договору купівлі-продажу від 19.06.2001, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за №2359 (нотаріальному бланку АЕА №861849), шляхом підчистки, дописки, травлення, виправлення не виявлено.

Наразі, приймаючи до уваги, що: в справі №02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» том №2 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петрової С.М. міститься запис від 12.04.2001 року за реєстровим №2359 про засвідчення вірності фотокопії договору купівлі-продажу квартири, стороною якого не є ОСОБА_4 ; нотаріальний бланк серії АЕА №861849 використаний приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. при посвідченні договору купівлі-продажу квартири, сторонами якого є інші особи, ОСОБА_4 не є стороною цього договору; висновки експерта з приводу того, що бланк договору купівлі-продажу від 19.06.2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №2359 (нотаріальний бланк АЕА № 861849 ), не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України а його фонові зображення та зображення серії та номеру бланка нанесено за допомогою копіювально-множильної техніки, струменевим способом, зображення друкованого тексту та смуг графлення бланка нанесено за допомогою копіювально-множильної техніки, електрографічним способом є підставою для висновку, що цей договір, який стосується посвідчення нотаріальної дії щодо відчуження нерухомого майна не був посвідчений нотаріально на виконання вимог статті 657 ЦК України, а відтак він не був вчинений у формі, встановленій законом.

Відповідно до правил статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, а статтею 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Статтею 220 цього ж Кодексу встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Встановлені судом обставини щодо відсутності нотаріального посвідчення договору купівлі продажу частини нежитлового приміщення від 19.06.2001 року, нібито укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , з зазначенням, що він посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрований в реєстрі за №2359, який було пред`явлено ОСОБА_3 18.09.2017 року на підтвердження правомірності дій щодо заволодіння нежитловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 є підставою для висновку суду про його нікчемність, однак визнання судом його таким не потребується, оскільки нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону. Зазначені обставини не оспорюються другою стороною цього ж договору ОСОБА_2 .

У той же час, звертаючись до суду з позовом позивачка оспорює зазначений правочин, посилаючись на зазначені вище обставини, які в свою чергу знайшли своє підтвердження за результатами перевірки їх доказами, і одночасно просила визнати оспорюваний нею правочин і недійсним з тих підстав, що власник спірного нежитлового приміщення не підписувала цей же договір, тобто не було вільного волевиявлення на його укладення.

Так, за результатами зазначеного вище судом експертного дослідження Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №8-4/172 від 19.03.2018 року, проведеного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 21.09.2017 року за №0008866, та підтвердженого у судовому засіданні експертом ОСОБА_13 - підпис від імені ОСОБА_4 у графі «ПІДПИСИ: ПРОДАВЕЦЬ» у договорі купівлі-продажу від 19.06.2001, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. та зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за №2359 (нотаріальному бланку АЕА №861849) - виконано не ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 (а.с.85-94 том№1).

Відповідно до правил ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а правилами частини 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Звертаючись до суду з позовом позивачка стверджувала, що її мати ОСОБА_4 не укладала і не могла укладати з ОСОБА_2 19.06.2001 року договір купівлі-продажу частини нежилого приміщення, яким є нежиле приміщення загальною площею 277,90 кв. м. за адресою - АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М, зареєстрований в реєстрі №2359 і ніколи не підписувала цей же договір.

Зазначені вище твердження позивачки в обгрунтування вимоги про недійсність зазначеного договору приймаються судом до уваги, оскільки підтверджені належним та допустимим доказом, яким є висновок експертного дослідження Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №8-4/172 від 19.03.2018 року, що підтверджений у судовому засіданні експертом ОСОБА_13 з приведенням останнього до присяги та попередження про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України, а твердження представника третьої особи, що досліджений судом висновок експерта не є належним доказом не приймаються судом до уваги, оскільки досліджений судом висновок експерта за формою та змістом відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, зокрема містить дані про те, які матеріали були досліджені останнім, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність і на момент проведення експертного дослідження, а представник третьої особи під час підготовчого провадження не заявляла про призначення експертизи на підставі ухвали суду з тих підстав, що наданий суду позивачем висновок експерта зроблений у межах кримінального провадження викликає сумніви в його достовірності.

Таким чином, суд визнає обгрунтованими вимоги про визнання оспорюваного позивачкою договору недійсним у зв`язку з доведеністю тверджень останньої про відсутність підпису ОСОБА_4 у цьому ж договорі купівлі-продажу частини нежилого приміщення від 19.06.2001 року, складеного на нотаріальному бланку серії АЕА №861849, тобто у зв`язку з невідповідністю оспорюваного договору вимогам ч. 3 ст.203 ЦК України.

При вирішенні заявленого спору, судом не застосовуються наслідки недійсності правочину, оскільки така вимога не заявлена позивачкою одночасно з вимогою про визнання договору купівлі-продажу частини нежилого приміщення від 19.06.2001 року, складеного на нотаріальному бланку серії АЕА №861849 недійсним. Така вимога може бути заявлена останньою і у вигляді самостійної вимоги в разі наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

З огляду на висновки суду, що заявлені позивачкою до ОСОБА_2 позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню, відповідно понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 500, 00 грн. підлягають відшкодуванню їй відповідачем у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,15,16,202,203,215,216,218, 657, 1270,1268 ЦК України, ст.ст. 3,4,10,12,13,76,81,102,133,141,225,260,263 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявлять самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Світлана Миколаївна, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19 червня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Світланою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі під №2359, щодо нежилого приміщення загальною площею 277,9 кв.м за адресою - АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті сдового збору в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк