Справа №2-4791/11
Провадження №2/487/929/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі : головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ « КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

08.12.2011 року ПАТ «КБ «Надра», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за Договором "Автопакет" № 08/03/2008/840-К 646 від 18.03.2008 року у розмірі 86235,25 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 687398,42 гривні.

В обґрунтування заявлених вимог Банк зазначає, що 18.03.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Договір "Автопакет" №08/03/2008/840-К 646 строком до 16.03.2015 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 47970,00 дол.США на придбання автомобіля. В забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору було передано у заставу придбаний автомобіль марки Toyota модель Prado р/н НОМЕР_1 . В зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, виникла заборгованість у розмірі 86235,25 дол.США, що еквівалентно 687398,42 грн., з яких: 51141,35 дол. США, що еквівалентно 407657,93 грн. - сума основного боргу, 24714,07 дол. США , що еквівалентно 197000,79 грн. - проценти за користування кредитом, 5582,83 дол.США., що еквівалентно 44501,85 грн. - пеня, 4797,00 дол.США, що еквівалентно 38237,85 грн. - штраф. Посилаючись на викладене просили стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу.

24.04.2012 року по справі було винесено заочне рішення яким позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" були задоволені частково.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 22.12.2018 року заочне рішення від 24.04.2012 року було скасовано, справа призначена до розгляду.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позов, в якому зазначив що позовні вимоги банку не визнає у повному обсязі. Зазначив,що дійсно 18.03.2008 року між ним та ВАТ "КБ "Надра" було укладено Договір "Автопакет" з метою отримання грошових коштів на придбання автомобіля. Враховуючи, що потреба у грошових коштах для придбання автомобіля відпала, за отриманням кредитних коштів він до Банку не звертався. Наявний у матеріалах справи меморіальний ордер від 18.03.2008 року та розрахунок заборгованості не є належними доказами у справі. Єдиним допустимим доказом отримання готівкою іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки. Враховуючи, що Банком не надано жодних доказів на підтвердження наявності заборгованості та її розміру, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" просив відмовити Банку у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18.03.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено Договір "Автопакет" №08/03/2008/840-К 646 строком до 16.03.2015 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 47970,00 дол.США на придбання автомобіля.

В забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору було передано у заставу придбаний автомобіль марки Toyota модель Prado р/н НОМЕР_1 .

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, у відповідача станом на 08.08.2011 рік виникла заборгованість за кредитом у розмірі 86235,25 дол.США, що еквівалентно 687398,42 грн., з яких: 51141,35 дол. США, що еквівалентно 407657,93 грн. - сума основного боргу, 24714,07 дол. США , що еквівалентно 197000,79 грн. - проценти за користування кредитом, 5582,83 дол.США., що еквівалентно 44501,85 грн. - пеня, 4797,00 дол.США, що еквівалентно 38237,85 грн. - штраф.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891/15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції чинній на дату подачі позовної заяви), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна норма міститься і в п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. №75 (чинного на дату ухвалення рішення у справі), згідно якої виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У пункті 11 постанови Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про касові операції в Банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003 року №337, яка була чинною на час надання кредиту, передбачено, що до касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема і видача готівки клієнтам з їх рахунків чи рахунку банку через його касу. До касових документів, які оформлюються згідно із цією Інструкцією, належить заява про видачу готівки та визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюється прийняття і видача готівки касових документів, на підставі яких здійснюється прийняття і видача готівки. Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідно платіжною системою і мають містити обов`язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи - отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Отже, єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки.

Таким чином суд вважає, що копія Валютного Меморіального ордеру № NL-3, який міститься в матеріалах справи не є належним та допустимим доказом підтверджуючим отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 47970,00 дол. США.

Позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували розмір кредитних коштів, наданих відповідачу, зокрема заяви відповідача про видачу готівки.

Зазначена позиція узгоджується з висновком Верховного суду України від 29.05.2019 року у справі №539/1582/16-ц.

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості та одностороннім відображенням арифметичних розрахунків з боку позивача, без підтвердження його належними виписками по рахунку відповідача (бухгалтерськими документами), які би містили відомості про рух коштів на рахунку, здійснені операції по рахунку позичальника та у сукупності із розрахунком заборгованості слугували би належною підставою по встановленню реальної заборгованості по кредитному договору.

Розрахунок заборгованості, на думку суду, сам по собі не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, оскільки нічим іншим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити.

Крім того пунктом 5.1. Договору "Автопакет" від 18.03.2008 року встановлена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Проте, у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі №6-2667цс16 зроблено висновок, що чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України гривні.

В той же час, позивачем розрахована відповідачу пеня в іноземній валюті, а в подальшому перерахована відповідно до гривневого еквіваленту на момент звернення до суду, що не відповідає нормам законодавства та умовам договору, яким передбачена пеня за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої заборгованості.

Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, отже обчислення позивачем пені у доларах США в розмірі подвійної облікової ставки НБУ проведене з порушенням чинного законодавства та не може враховуватись судом.

За умовами Договору "Автопакет" від 18.03.2008 року у позичальника виникає обовязок виплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, за кожен випадок, у разі порушення вимог п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9., 4.3.10 Договору. В той же час позивач у позовній заяві не зазначає який саме пункт Договору було порушено відповідачем та не надає жодних доказів порушення будь-якого з підпунктів договору. Таким чином, позивачем не доведено порушення відповідачем конкретних умов кредитного договору, яке тягне за собою необхідність застосування штрафу.

Таким чином, враховуючи усе викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості через необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра», відшкодування судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 10, 81, 263-265 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ПАТ « КБ «Надра» ( м.Миколаїв пр. Миру 46/1) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Веселинове Миколаївської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина