справа № 490/4863/19
провадження №2-з/489/17/19
УХВАЛА

Іменем України

28 серпня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви за її позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа Садово-виноградарське товариство «Зоря» (далі СВТ «Зоря») про визнання незаконним та скасування рішення міської ради

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради від 09.04.2019 за № 51/108 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину по Інгульському району», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та надано у власність ОСОБА_2 у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 загальною площею 619 кв.м. для ведення садівництва у складі СВТ «ЗОРЯ» та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на її користь судових витрат.

Також в позові вказала, що рішенням міської ради від 18.10.2018 № 42/76 їй, ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки.

23.08.2019 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позовної заяви шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_2 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Миколаїв, земельна АДРЕСА_2 № АДРЕСА_3 СВТ «Зоря» та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної земельної ділянки.

Заява обґрунтована тим, що 03.07.2019 позивачу стало відомо про те, що на підставі рішення Миколаївської міської ради від 09.04.2019 № 51/108 «Про передачу у власність земельної ділянки громадянину по Інгульському району» відповідач ОСОБА_2 здійснив реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Тому є підстави вважати, що спірна земельна ділянка, що знаходиться у користуванні позивача, без її відома та згоди може бути відчужена на користь третіх осіб, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

27.08.2019 відповідач подав до суд заяву в якій просив відмовити в задоволенні забезпечення позову, вказавши на безпідставність заяви позивача, так як вона не є власником майна і має тільки дозвіл на розробку проекту землеустрою, який не можу бути реалізований та спрямований лише на подальше перешкоджання йому у реалізації права власника.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача та виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявлено позов до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення міської ради про передачу у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 , так як їй, згідно рішення Миколаївської міської ради за № 42/76 від 18.10.2018 було надано дозвіл для виготовлення проекту землеустрою щодо надання у власність тієї ж земельної ділянки.

Отже заявлений позивачем захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами та обраний позивачем вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідачів чи третіх осіб, а тому заява підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на земельну ділянку з встановленням заборони на вчинення дій з її відчуження.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_2 , розташовану за адресою: земельна ділянка № 39 АДРЕСА_4 «Зоря» м АДРЕСА_1 Миколаївська область та встановити заборону сторонам та іншим особам вчиняти дії щодо відчуження земельної ділянки.

Заходи забезпечення позову діють до розгляду справи по суті.

Копії даної ухвали направити сторонам для відома та відповідним державним органам, для виконання.

На підставі частини 1 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.Коваленко