Справа № 149/1554/19
Провадження № 22-ц/801/1881/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 рокуСправа № 149/1554/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Матківської М.В., Стадника І.М.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного ( письмового ) провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 з питання видачі судового наказу про стягнення

аліментів з ОСОБА_2 на утримання непов-

нолітніх дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Хмільницько-го міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2019 року, постанов-лену в приміщенні суду в м. Хмільник Вінницької області за головування судді Робак М.В.,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася у Хмільницький міськрайон-ний суд Вінницької області із заявою щодо видачі судового наказу про стягнен-ня аліментів з ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обгрунтування вимоги заяв-ниця посилалася на те, що до січня 2019 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 Від спільного проживання у подружжя народилося дві доньки. Дів-чатка проживають з нею, знаходяться на її повному утриманні. Батько дітей мешкає окремо, свої обов`язки, передбачені статтею 180 СК України, щодо утримання дітей не виконує, взагалі не бере участі у їх вихованні, не надає нія-кої допомоги на їх утримання, хоча є працездатним, має постійний дохід, зай-мається підприємницькою діяльністю з виготовлення і реалізації різних метале-вих виробів. Посилаючись на норми статей 161, 180, 182, 183, 191 СК України, ОСОБА_4 просила суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання двох доньок у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку ( доходу ) платника аліментів, але не менше 50 відсотків про-житкового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10-ти прожитко-вих мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання в суд заяви про видачу судового наказу і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2019 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_2 на утримання двох неповно-літніх доньок відмовлено ( а. с. 13 ). Відмовляючи у видачі судового наказу, суддя суду першої інстанції, посилаючись на норми статей 160 - 166 ЦПК Укра-їни, зазначила, що заявлена ОСОБА_1 вимога про видачу судового наказу не відповідає нормам статтею 161 цього Кодексу, через що задоволити подану зая-ву немає законних підстав.

Оскаржуючи судову ухвалу від 26 червня 2019 року, ОСОБА_1 вважає її незаконною. Скаржниця зазначає, що ухвала про відмову у видачі судового на-казу постановлена після того як суд на задоволення її заяви видав судовий на-каз, вніс його до Єдиного державного реєстру судових рішень за № 82774470. У цей же день у цій же цивільній справі за № 82775177 в Єдиний державний ре-єстр судових рішень внесена оскаржувана ухвала. ОСОБА_1 зазначає, що її заява про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дітей з їхнього батька відповідає вимогам сімейного законодавства. Якщо суд вважає, що окрема вимога заяви не є предметом судового наказу, то суд вправі постано-вити ухвалу про про відмову у видачі судового наказу лише в частині такої ви-моги, що узгоджується з положенням частини третьої статті 165 ЦПК України. Скаржниця наголошує на формальності вирішення судом її заяви, підкреслю-ючи важливість вирішення питання про матеріальне утримання батьком влас-них дітей.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і об-ґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга є безпід-ставною та задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції вірно вказав в оскаржуваній ухвалі, на підставі яких конкретно норм ЦПК України та за якими конкретними вимогами може бути виданий судовий наказ про стягнення аліментів. Проте заявниця як у заяві про видачу судового наказу, так і в апеляційній скарзі посилається крім норм ЦПК України також на норми Сімейного кодексу України та просить стягнути алі-менти не у чіткій відповідності з нормами ЦПК України, що містяться у Розділі ІІ «Наказне провадження», що виключає можливість задоволення її заяви. Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі підкреслив, що враховуючи заявлення ОСОБА_1 вимоги, яка не узгоджується з нормами статті 161 ЦПК України, судовий наказ про стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_2 на утриман-ня доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не може бути виданий. Безперечна можливість ви-рішення порушеного питання заявниці про стягнення аліментів на утримання дітей шляхом пред`явлення позову до їхнього батька у загальному позовному порядку, передбаченому ЦПК України.

Оскаржувана судова ухвала від 26 червня 2019 року є правильною, вона від-повідає вимогам норм матеріального права, є законною та об`єктивною, такою, що підлягає залишенню без змін. З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони є безпідставними, такими, що не заслуговують на увагу, не тягнуть скасування законної судової ухвали.

Щодо факту постановлення у даній справі ще одного протилежного за зміс-том рішення, що доводиться даними Єдиного державного реєстру судових рі-шень, то в цій частині апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду дій-шла висновку про необхідність згідно з частиною 10 статті 262 ЦПК України реагування на порушення судом першої інстанції норм матеріального, процесу-ального права шляхом постановлення окремої ухвали.

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 червня 2019 року про відмову у видачі судового наказу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т.О. Денишенко

Судді М.В. Матківська

І.М. Стадник