Справа № 697/1850/19
Провадження № 2/697/567/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді - Льон О.М.

з участю секретаря с/з - Дрянової Н.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну матір,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Канівського міськрайонного суду з уточненим в подальшому позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну матір, та просив суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку(доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і довічно.

Посилаючись на те, що вона є матір`ю ОСОБА_2 і на сьогоднішній день є людиною похилого віку та інвалідом другої групи, яка має проблеми зі здоров`ям, її пенсії не вистачає для постійного лікування та прийняття щоденно препаратів, також на харчування та оплату комунальних послуг, так як розмір її пенсії становить 1542,42 гривень. Таким чином вона потребує матеріальної допомоги, але ОСОБА_2 добровільно її не надає. При цьому син знаходиться у працездатному віці, має офіційний стабільний заробіток, тому зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу їй. ЇЇ дочка ОСОБА_3 , 1970 р.н., є інвалідом за загальним захворюванням, тому не може надавати їй допомогу.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду телефонограму про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на непрацездатну матір у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 03, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 (а.с. 29).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Пленум Верховного Суду України у п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Водночас зазначені чинники, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, згідно копії довідки ІІ МСЕК № 03649, довічно (а.с.6).

Відповідно до медичної довідки від 13.06.2019 ( а.с. 17) ОСОБА_1 знаходиться на ДЦЕ обліку з діагнозом «Ревматоїдний артрит», потребує постійного амбулаторного лікування.

Відповідно до довідки № 26307/02-13 від 15.03.2019 виданої Головним УПФ в Черкаській області ( а.с. 7) вбачається, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку у Управлінні ПФУ в Черкаські області (Канівський відділ обслуговування громадян) і отримує пенсію за віком у розмірі 1547,54 грн.

З матеріалів справи вбачається, що дочка позивача - ОСОБА_3 з 17.05.2016 є інвалідом за загальним захворюванням, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 ( а..с 9).

Згідно довідки № 455 від 30.11.2018 виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області (а.с. 21) вбачається, що ОСОБА_1 проживає в с. Копіювата Канівського району одиноко та не може обходитися без сторонньої допомоги сина ОСОБА_2 .

Згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 2-986, вбачається, що з відповідача ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.07.2006 і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач є пенсіонером та інвалідом, пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Вона є непрацездатною, позбавлена можливості забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, в силу її інвалідності. На сьогоднішній день її син, не допомагає позивачу матеріально, не забезпечує матір всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, який є сином позивачки, слід стягнути аліменти на її утримання.

Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач є працездатною особою, а тому за своїм матеріальним станом в змозі організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити достатню матеріальну допомогу матері, і повинен надавати грошову допомогу на її утримання. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини та інші обставини, що мають істотне значення та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення, тобто з 23.07.2019 , довічно.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць.

З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави).

З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір`вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на своє утримання у зв`язку з втратою працездатності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 12, 13, 34, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну матір - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копіювата, Канівського р-ну, Черкаської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімума непрацездатних осіб, починаючи з 23.07.2019, довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копіювата, Канівського р-ну, Черкаської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий О . М . Льон