Справа № 473/4129/18
УХВАЛА

іменем України

"27" серпня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Ротар М.М. при секретарі Сиверин Л.А.

за участю представника заявника ОСОБА_1 . представника відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області Вакули І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

встановив

в серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила скасувати рішення головного державного виконавця від 17.07.2019 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Обгрунтовуючи скаргу, заявник зазначила, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 лютого 2019 року по справі № 473/4129/18 був задоволений позов до виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району про зобов`язання вчинити певні дії, суд зобов`язав виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району надати ОСОБА_2 благоустроєне жиле приміщення. 28.05.2019 року ОСОБА_2 отримала виконавчий лист та 09.07.2019 року звернулася з заявою про відкриття виконавчого провадження до ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області.

Однак 22 липня 2019 року заявниця отримала повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.07.2019 року з посилання на те, що боржник в особі виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району немає коду ЕДРПОУ, а зазначений у виконавчому листі код ЕДРПОУ є кодом Олександрівської селищної ради.

Заявниця просила скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу від 17.07.2019 року, оскільки вважала, що державний виконавець необгрунтовано повернув виконавчий лист, так як виконавчий комітет не є юридичною особою, діє від імені Олександрівської селищної ради та користується кодом ЕДРПОУ 04376162 Олександрівської селищної ради.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Представник ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області Вакула І.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що виконавчий лист не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», а саме зазначений у виконавчому документі боржник - виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області не є юридичною особою, а зазначений у виконавчому листі код ЕДРПОУ боржника 04376162 не відповідає зазначеному найменуванню боржника - «виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області.

Представник боржника виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі боржника, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для її вирішення.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника ВПВР УДВС ГТУЮ у Миколаївській області, оглянувши матеріали цивільної справи №473/4129/18, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 лютого 2019 року зобов`язано виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області надати ОСОБА_2 благоустроєне жиле приміщення (квартиру) в с. Трикратне Вознесенського району Миколаївської області, у межах норми жилої площі, яке відповідає встановленим стандартам і технічним вимогам.

На підставі рішення 28 травня 2019 року заявниця отримала виконавчий лист та 09 липня 2019 року звернулася до ВПВР з заявою про відкриття виконавчого провадження. У вказаному виконавчому листі був зазначений боржник виконавчий комітет Олександрівської селищної ради, .

Однак, 22 липня 2019 року заявниця отримала повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 17.07.2019 року. Обгрунтовуючи повернення виконавчого документу державним виконавцем було зазначено, що зазначений у виконавчому листі код ЕДРПОУ боржника не відповідає зазначеному найменуванню боржника, а тому виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналізуючи доводи та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон) та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 (далі - Інструкція).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, п. 2 розділу І Інструкції примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (ч. 4ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження").

Разом з тим, за частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до довідки № 2539 від 14.08.2019 року, що була видана Олександрівською селищною радою, виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області не є юридичною особою, діє від імені Олександрівської селищної ради та користується кодом ЕДРПОУ 04376162 Олександрівської селищної ради.

Виконавчий орган місцевого самоврядування створюваний представницьким органом місцевого самоврядування орган, що є підконтрольним і підзвітним відповідній раді, а з питань здійснення делегованих йому повноважень органів виконавчої влади також підконтрольним відповідному органу виконавчої влади. Виконавчий комітет є виконавчим органом відповідної селищної ради.

Державний виконавець посилається в повідомлені про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», не зазначаючи ні її частини, ні пункту, але жодна підстава згідно ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» не підпадає під ознаки повернення виконавчого листа, згідно якої 17.07.2019 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання є неправомірними, а тому суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-260, 268, 450, 451 ЦПК України, суд

ухвалив

скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Вакули І.А. щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання по справі №473/4129/18, виданого 28 травня 2019 року Вознесенським міськрайонний судом Миколаївської області про зобов`язання виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області надати ОСОБА_2 благоустроєне жиле приміщення.

Зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Вакулу І.А. прийняти до виконання виконавчий лист по справі №473/4129/18, виданий 28 травня 2019 року Вознесенським міськрайонний судом Миколаївської області про зобов`язання виконавчий комітет Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області надати ОСОБА_2 благоустроєне жиле приміщення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 28 серпня 2019 року.

Суддя М.М. Ротар