Провадження № 2/243/2501/2019
Справа № 243/8018/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Гакала Д.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області, представник позивача ОСОБА_1 Григорович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом Миколаївської міської ради Донецької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки. Відповідачкою ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування заходів процесуального примусу відносно Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області шляхом накладення штрафу в сумі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами,з посиланням на ст. ст. 45, 144, 148 ЦПК України, та залишення позову без розгляду. Вважає що дії Миколаївської міської ради, які полягають у зверненні до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з завідомо безпідставною позовною заявою, оскільки в ній викладені перекручені та неправдиві факти, не повідомлені всі обставини. Так, зокрема в заяві позивачем не зазначено, що відповідачами з приводу спірної земельної ділянки подано до позивача ряд заяв щодо користування нею на праві оренди, при цьому розгляд заяви до цього часу триває.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання просив його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, заяву про застосування заходів процесуального примусу, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити на підставі нижченаведеного.

За змістом ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

За змістом ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 148 ЦПК України, суд, може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно із ст. 144 ЦПК України, заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів ля дослідження судом; привід; штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Право на звернення до суду за судовим захистом прав та охоронюваних законом інтересів одне із важливіших конституційних прав громадян. Так, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно зі статтею 148 ЦПК України застосування заходу процесуального примусу у виді штрафу є правом суду, а не обов`язком суду.

Аналізуючи викладене, а також зазначені відповідачем ОСОБА_2 обставини, суд не вбачає передбачених законом підстав для стягнення з позивача штрафу, передбаченого ст.148 ЦПК України, оскільки кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, і будь-яких порушень з боку позивача на звернення до суду з позовом, встановлено не було, а тому відмовляє в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 ..

Судом не приймаються доводи відповідачів щодо того, що позивачем подано в позові неповну інформацію, оскільки позивач має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд, і якщо на думку відповідачів в позові не викладені всі обставини, що мають значення у справі, відповідачі мать право подати відзив, де висловити свої доводи та обставини в заперечення доводів та обставин, викладених у позовній заяві.

При цьому, суд зазначає, що подання відповідачами будь-яких заяв щодо спірних правовідносин до позивача в позасудовому порядку жодним чином не позбавляє його права на звернення до суду із позовом та не може бути розцінене судом як зловживання процесуальним правом.

Таким чином, на підставі наведеного суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом Миколаївської міської ради Донецької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки, та залишення позову без розгляду з наведених підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 44, 45, 143, 144, 148, 260, 261, 353 ЦПК України,суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу відносно Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області шляхом накладення штрафу в сумі 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами по цивільній справі за позовною заявою Миколаївської міської ради Донецької області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки та про залишення позову без розгляду - відмовити.

Ухвала суду самостійному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 27 грудня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В.Ільяшевич