Справа № 405/8137/16-ц
Провадження №2/405/1709/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2019 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:
головуючого судді Іванової Л.А.
при секретарі Береді Я.І., Лисонь В.В.
за участю учасників справи:
представника позивача ОСОБА_1 Самаріна ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому цивільну справу №405/8137/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Альба-Сіті» про стягнення боргу за договором позики, -
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 09 листопада 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М., зареєстровано в реєстрі за №6631) в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ТОВ «Альба-Сіті» на користь позивача ОСОБА_1 299 200 доларів США, що еквівалентно 8 228 000 грн. боргу та 20 899 120 грн. пені, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 06 червня 2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, за умовами якого позивач, як Позикодавець, передав у власність Позичальникові ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 6 432 800 грн., що на день укладення договору було еквівалентно 299 200 доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути в строк до 06.03.2016 року за курсом продажу доларів в ПАТ КБ «ПриватБанк» на день розрахунку. Вказав, що позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання за договором позики, в той час як відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконав зобов`язання за договором позики, та протягом тривалого часу в односторонньому порядку відмовляється від виконання власного обов`язку по поверненню отриманих коштів, жодного платежу, спрямованого на погашення заборгованості, відповідачем здійснено не було, на підставі чого станом на 16 листопада 2016 року згідно з інформацією ПАТ КБ «ПриватБанк» курс продажу гривні до долару США дорівнює 27, 5 грн. за 1 долар США, тобто борг відповідача еквівалентний 8 228 000 грн. (299 200 х 27, 5 = 8 228 000).
Зазначив, що відповідно до п.5 договору позики в разі несвоєчасного повернення грошей за цим договором Позичальник сплачує Позикодавцю за кожен день прострочення неустойку у розмірі 1% від позиченої суми, відповідно пеня розраховується за період з 07 березня 2016 року по 16 листопада 2016 року та становить 20 899 120 грн. (8 228 000 грн. боргу х 1%) х 254 днів прострочення.
Представник позивача також зазначив, що в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 06 червня 2015 року, між позивачем та ТОВ «Альба Сіті» 07 червня 2015 року було укладено договір позики, за умовами якого поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань за Договором б/н позики від 06 червня 2015 року, реєстр. номер 967, укладеним між Кредитором і Боржником у повному обсязі.
З огляду на викладене вище, з посиланням на ст.ст.525, 526, 553, 1046, 1049 ЦК України, просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ТОВ «Альба-Сіті» на користь позивача ОСОБА_1 за договором позики від 06 червня 2015 року борг в розмірі 299 200 доларів США, що в грошовому еквіваленті становить 8 228 000 грн. 00 коп. та пеню в розмірі 20 899 120 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 16 грудня 2016 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
При цьому, відзначається, що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України.
Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого подальший розгляд зазначеної цивільної справи здійснюється за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 09 листопада 2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М., зареєстровано в реєстрі за №6631) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що 06 червня 2015 року було укладено договір позики між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , за яким позивач ОСОБА_6 передав відповідачу ОСОБА_3 299 200 доларів США, при передачі коштів він (представник позивача) також був присутній, а тому підтверджує факт передачі коштів, була присутня також дружина ОСОБА_3 , яка надала останньому згоду на отримання коштів, кошти фактично були надані, однак станом на час розгляду справи кошти не повернуті, що стало підставою для звернення з зазначеним позовом до суду.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток про виклик, за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, яким є АДРЕСА_1 , а також за адресою, зазначеною позивачем в позові: АДРЕСА_2 , причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засідання та подання суду доказів.
При цьому, судом відзначається, що відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Представник відповідача ТОВ «Альба-Сіті» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі, крім того, від ТОВ «Альба-Сіті» надійшли заперечення на позовну заяву за підписом директора ТОВ «Альба-Сіті», в яких відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення боргу з ТОВ «Альба-Сіті», зазначивши на обґрунтування заперечень, що ТОВ «Альба-Сіті» дійсно виступало поручителем за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за договором позики від 06 червня 2015 року, про що було укладено договір поруки від 07 червня 2015 року. При цьому, відповідно до ст. 559 ЦК України, яка визначає спеціальні підстави припинення поруки, порука припиняється, зокрема, після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо таким строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явленні вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки розуміється як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому, зазначене положення не виключає можливості пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому випадку кредитор може звернутися з вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинна бути пред`явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, враховуючи, що строком виконання основного зобов`язання (договору позики) є 06 березня 2016 року, кредитор повинен був не пізніше 06 вересня 2016 року звернутися з вимовами до поручителя ТОВ «Альба-Сіті» в судовому порядку. Проте, кредитор реалізував своє право на судовий захист лише 16 листопада 2016 року, коли договір поруки вже припинився, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність позову в частині солідарного стягнення боргу з ТОВ «Альба-Сіті».
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
З огляду на викладене вище, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів за наявними у справі доказами та в порядку ч.1 ст.281 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно, про що в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 не заперечував.
Заслухавши представника позивача, зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, та є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується письмовими доказами у справі, що 06 червня 2015 року між позивачем ОСОБА_5 , як Позикодавцем, та відповідачем ОСОБА_3 , як Позичальником, було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., зареєстровано в реєстрі за № 967, за умовами якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність гроші в сумі 6 432 800 грн. 00 коп., що на день укладення цього договору становить еквівалент 299 200 доларів США за курсом продажу доларів ПАТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 21, 5 гривень), які Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю не пізніше 06 березня 2016 року (п. 1 Договору).
Відповідно до п.п. 2, 5 Договору позики позика є безпроцентною. Повернення позиченої суми грошей повинне проходити у місті Києві за курсом продажу доларів в ПАТ КБ «ПриватБанк» на день проведення розрахунків за цим договором.
У разі несвоєчасного повернення грошей за цим договором Позичальник сплачує Позикодавцю за кожен день прострочення неустойку у розмірі 1% від позиченої суми.
Крім того, відповідно до ст.6 Договору позики сторони домовилися, що, у разі прострочення Позичальником більше ніж на один місяць будь-якої із суми повернення за графіком, Позикодавець має право пред`явити цей договір до стягнення.
Пунктом 9 Договору Сторони також стверджували, що вони не обмежені в праві укладати правочини, не визнані у встановленому порядку недієздатними повністю або частково, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору, а також підтверджують, що договір не є укладеним під впливом тяжких обставин або на вкрай невигідних умовах, укладення цього договору відповідає інтересам сторін, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, договір не має характеру фіктивного та удаваного правочину, у тексті цього договору зафіксовано усі його істотні умови.
Окрім того, відповідно до п.15 Договору цей договір складено у трьох примірниках, з яких один залишається на зберіганні у справах нотаріуса, а інші, викладені на спеціальних бланках нотаріальних документів, видані сторонам за договором.
При цьому, в судовому засіданні судом було безпосередньо досліджено примірник Договору Позикодавця, наданий представником позивача, нотаріально засвідчена копія якого була долучена до матеріалів справи.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов`язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України).
Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором чи законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що, як станом на час подання позову, так і на час судового розгляду справи, відповідач ОСОБА_3 отримані за договором позики від 06 червня 2015 року кошти не повернув, більш того, відповідачем ОСОБА_3 не було здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за зазначеним договором позики.
З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що строк повернення відповідачем ОСОБА_3 коштів за договором позики від 06 червня 2015 року, який становить 06 березня 2016 року, минув, пред`явлений представником позивача примірник договору позики від 06 червня 2015 року, який долучений до матеріалів справи, свідчать про те, що відповідачем ОСОБА_3 борг не повернуто, чим порушено право позивача як позикодавця за договором позики на його повернення, при цьому, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з положень ст.ст.1046-1049 ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, та розглядаючи зазначену цивільну справу на підставі ст.ст.12, 13 ЦПК України в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 як Позичальник, не виконав зобов`язання перед позивачем ОСОБА_5 , як Позикодавцем, щодо повернення суми позики за зазначеним договором позики від 06 червня 2015 року, що станом на 16 листопада 2016 року становить 8 228 000 грн., виходячи з курсу продажу іноземної валюти доларів США ПАТ КБ «ПриватБанк» (за 1 долар США = 27, 5 грн.), що становить 299 200 доларів США, отриманих Позичальником ОСОБА_3 за договором позики від 06 червня 2015 року.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 547 ЦК України).
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
З огляду на зазначене, позивачем ОСОБА_5 на підставі п.5 Договору позики від 06 червня 2015 року у зв`язку з невиконанням позичальником ОСОБА_3 зобов`язань за договором поруки, нарахована неустойка у вигляді пені в розмірі 1% від позиченої суми за кожен день прострочення за період з 07 березня 2016 року по 16 листопада 2016 року в розмірі 20 899 120 грн. 00 коп., яка розрахована наступним чином (сума боргу в розмірі 8 228 000 грн. відповідно до п.2 Договору за курсом продажу доларів в ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 16 листопада 2016 року (299 200 доларів США) основний борг х 1% х 254 дні прострочення), який (розрахунок) приймається судом до уваги, як достовірний.
Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника ОСОБА_3 за договором позики від 06 червня 2015 року, між Позивачем ОСОБА_5 , як Кредитором, та ТОВ «Альба Сіті», як Поручителем, 07 червня 2015 року було укладено договір поруки, за умовами якого Поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед Кредитором за виконання ОСОБА_3 , як Боржником, своїх зобов`язань за договором позики від 06 червня 2015 року, реєстр. номер 967, укладеним між Кредитором та Боржником в повному обсязі. Кредитор надає Поручителю завірені копії Договору від 06 червня 2015 року.
Відповідно до п.2.1 Договору у випадку невиконання (порушення виконання) Боржником зобов`язань згідно Договору Поручитель зобов`язується виконати за Боржника зобов`язання шляхом сплати Кредитору за свій рахунок будь-яких грошових зобов`язань, які виникли з договору № б/н позики від 06 червня 2015 року, укладеним між кредитором і Боржником в повному обсязі, в т.ч., сплатити штрафні санкції, передбачені розділом 5 основного договору. Після виконання поручителем зобов`язань, передбачених п.2.1 даного договору останній має право регресної вимоги до боржника.
Пунктом 2.4 Договору визначено, що права і обов`язки сторін по дійсному договору регулюються діючим законодавством України.
Відповідно до п. 3 Договору поруки даний договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами. Даний договір припиняється у випадках: припинення забезпеченого зобов`язання; не пред`явлення Кредитором позову до Поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки; за згодою сторін, в інших випадках, передбачених діючим законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ЦК України).
Відповідно до ст.559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги, що строк виконання основного зобов`язання у договорі позики від 06 червня 2015 року встановлено до 06 березня 2016 року, яке (зобов`язання) відповідачем ОСОБА_3 не було виконано, кошти не повернуті, відповідно Кредитор мав право пред`явити протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання вимогу до поручителя ТОВ «Альба-Сіті», разом з тим, зазначеним правом, як встановлено в судовому засіданні, позивач не скористався, на підставі чого та відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука є припиненою, у зв`язку з чим, вимоги позивача до ТОВ «Альба-сіті» про солідарне стягнення боргу за договором позики від 06.06.2015 року у розмірі 299 200 доларів США, що еквівалентно станом на 16.11.2016 року 8 228 000 грн., а також пені у розмірі 20 899 120 грн., не підлягають задоволенню, та зазначені кошти у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором позики від 06 червня 2015 року підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
Щодо клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом у даній справі, судом відзначається наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
При цьому, судом відзначається, що відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.10.2006 року № 9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що підставою для скасування судом раніше вжитих заходів забезпечення позову можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову, інші раніше невідомі суду обставини чи нові обставини, які виключають ризики невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду, тобто коли відпаде потреба у вжитому заході або в забезпеченні позову взагалі, а також обставини, зазначені в ч.ч. 7, 9, 10 ст. 158 ЦПК України.
Виходячи зі змісту ст. ст. 149-153 ЦПК України забезпечення позову вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по справі, які складаються з судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду в розмірі 6 890 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №6 від 16 листопада 2016 року.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 158, 235, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Альба-Сіті» про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість за договором позики від 06 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., зареєстровано в реєстрі за №967, в розмірі 8 228 000 (вісім мільйонів двісті двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп. та пеню за період з 07 березня 2016 року по 16 листопада 2016 року в розмірі 20 899 120 (двадцять мільйонів вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч сто двадцять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 6 890 грн. 00 коп.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альба-Сіті» відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст.ст.354, 355 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до ст.289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова