Справа № 183/4665/18
№ 2/183/760/19
23 липня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» в особі Павлоградського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» до ОСОБА_1 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 Миколаївни, про стягнення грошових коштів за договором кредиту та договором поруки, -
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 06.02.2017 року між ТОВ «ФК «Надія України» в особі завідуючого Павлоградського відділення ТОВ «ФК «Надія України» ОСОБА_4 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № ДК5-4, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві ОСОБА_1 кредит у розмірі 150 000,00 грн., а останній зобов`язався повернути вказану суму та проценти у розмірі 112012,27 грн. у строк до 04.02.2019 року.
Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, що підтверджується банківською випискою, однак відповідач не виконував свої зобов`язання належним чином, розрахунки проводив частково, із запізненням, у зв`язку з чим, позивачем було направлено вимогу до відповідача про дострокове погашення усієї суми кредиту та відсотків, проте жодних дій для погашення заборгованості відповідачем вчинено не було.
Так, позивач був змушений звернутися до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитом, однак відповідною ухвалою вказаного суду було закрито провадження у справі, у зв`язку з тим, що відповідач ФОП ОСОБА_1 . припинив підприємницьку діяльність, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 27, ч.6 ст. 30 ЦПК України, позивач був змушений звернутися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
В свою чергу, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 06 лютого 2017 року між позивачем та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 ., Фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 був укладений Договір поруки №4, за яким поручителі взяли на себе зобов`язання відповідати перед позивачем за невиконання позичальником своїх зобов`язань, що випливають з кредитного договору, а саме: згідно з п.п.3.1.,3.3. Договору поруки, у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань по Договору кредиту, поручителі несуть солідарну відповідальність перед позивачем за виконання зобов`язань в повному обсязі та позивач має право звернути стягнення на майно та кошти, які їм належать.
Відповідними письмовими листами поручителі були повідомлені про невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань до Договором кредиту. Вимоги, що були пред`явлені до поручителів залишені без задоволення.
Таким чином, неналежне виконання відповідачами договірних зобов`язань, порушує майнові та охоронювані законом інтереси позивача, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Надія України» звернулося до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року відкрите провадження по справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав, в судове засідання, призначене 04.04.2019 року, а також на 09.07.2019 року не з`явився, а його представником ОСОБА_6 подано заяви про відкладення вказаних судових засідань.
В подальшому, в судове засідання, призначене на 29.07.2019 року відповідач також не з`явився, подавши заяву про відкладення судового засідання, в зв`язку з розірвання угоди з попереднім представником та пошуком нового адвоката. Зважаючи на третю неявку відповідача, повідомленого належним чином, без поважних причин, судом розглянуто справу за його відсутності, у відповідності до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України.
Відповідачі ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_5 , кожен окремо, відзив на позов не подали, про причину своєї неявки суду не повідомили, тому справа розглянута у їх відсутність.
Зважаючи на те, що судом вживались всі можливі заходи для виклику відповідачів в судове засідання, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, з погодження позивача, провів заочний розгляд справи без участі відповідачів, за наявними у справі доказами.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 06 лютого 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі завідуючого Павлоградського відділення ТОВ «ФК «Надія України» ОСОБА_4 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № ДК 5-4, у відповідності якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 150000,00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені договором (а.с.6-7).
Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу ОСОБА_1 кошти у зазначеному вище розмірі, що підтверджується банківською випискою від 06.02.2017 року та відомістю на виплату грошових коштів від 06.02.2017 року на суму 150000,00 грн.(а.с.9).
Відповідно до п.п. 2.1, 5.1. договору кредиту процентна ставка за користування кредитом складає 3,12 % на місяць. А відповідно до п.5.2. сума нарахованих процентів за весь час користування кредитом складає 112012,27 грн.
Пунктом 3.2 договору кредиту визначено, що відповідач зобов`язаний повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у повному обсязі у строк до 04.02.2019 року включно, відповідно до графіку погашення кредиту та процентів Додатку № 1 до Договору.
З наданої позивачем до суду історії платежів (а.с.11) вбачається, що останній платіж за кредитом відповідачем був здійснений 21.02.2018 року.
Пунктом 4.3.4. договору кредиту передбачене право кредитора дострокового розірвання договору у разі порушення графіку погашення кредиту і відсотків більш на один платіжний період.
Крім того, пунктом 7.1. договору кредиту передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів погашення заборгованості за кредитом та/або оплаті процентів за користування кредитом, кредитор, починаючи з першого дня прострочення зобов`язання по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом нараховує, а позичальник зобов`язаний оплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується за весь період прострочення до дня повного погашення простроченої заборгованості.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов договору, 28 березня 2018 року кредитор надіслав відповідачам повідомлення - вимогу про розірвання договору кредиту № ДК 5-4 та необхідність в строк до 07.04.2018 року достроково сплатити всю суму кредиту разом із процентами (а.с.22,23,24).
Невиконання відповідачами зобов`язання за договором кредиту, стало підставою для звернення позивача в травні 2018 року до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за договором кредиту.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2018 року, за клопотанням відповідача ОСОБА_1 , закрито провадження у справі, оскільки спір, що виник між сторонами має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту, 06 лютого 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» в особі завідуючого Павлоградського відділення ТОВ «ФК «Надія України» ОСОБА_4 та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 Оленою Семенівною, Фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 Іванівною, Фізичною особою підприємцем Вертелецькою Ларисою Миколаївною був укладений Договір поруки №4. Умовами зазначеного договору поруки передбачено, що поручителі зобов`язується відповідати перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань, що випливають з Договору кредиту № ДК 5-4 від 06.02.2017 року (а.с.8).
Згідно з п.п. 3.1., 3.3. договору поруки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань по договору кредиту, поручителі та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов`язань в повному обсязі, та кредитор має право звернути стягнення на майно та кошти, яке належать поручителям.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачами надано не було, а неналежне виконання відповідачами договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача.
В свою чергу, суд звернув увагу на те, що зазначений вище Договір поруки було укладено в тому числі, з поручителем ОСОБА_9 .
При цьому, окрім основного боржника ОСОБА_10 , позов пред`явлений до двох поручителів ФОП Чухлебової Л.І. та ФОП ОСОБА_5 , а тому, в силу вимог ст.13 ЦПК справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів наявних у справі.
Так, в силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Пунктом 3.1 договору поруки передбачена солідарна відповідальність перед позивачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
В свою чергу, відповідачами по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові.
Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені обставини щодо порушення відповідачем ОСОБА_1 графіку погашення кредиту і відсотків більш ніж на один платіж, забезпечення зобов`язання договором поруки, який не припинив свою дію, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідачів слід стягнути солідарно заборгованість за Договором кредиту № ДК 5-4 від 06 лютого 2017 року у розмірі 147079,80 грн.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2206,20 грн. (а.с.1) в рівних частинах, тобто 735,40 грн., з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,13,76-82,89,141,223,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» в особі Павлоградського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» до ОСОБА_1 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 Миколаївни, про стягнення грошових коштів за договором кредиту та договором поруки, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.