Справа № 803/41/14
Провадження № 6/161/574/19
У Х В А Л А

02 грудня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Полінчука Андрія Вадимовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

25.09.2019 року Головний державний виконавець Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Полінчук А.В. (далі Державний виконавець) звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Своє подання мотивує тим, що на його виконанні знаходиться виконавче провадження № 55703740 з примусового виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду № 224 від 21.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луцької міської виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в сумі 5614,07 грн. заборгованості. Зазначає, що на даний момент рішення суду не виконане, будь-яких дій, спрямованих на його виконання боржником не здійснювалося. В ході виконання виконавчого провадження було встановлено, що будь-які джерела отримання доходу в боржника відсутні, інформація про працевлаштування ОСОБА_1 не знайдена, пенсію останній не отримує, транспортні засоби за ним не зареєстровані. Крім того, на усе майно боржника було накладено арешт. Також, при неодноразових виходах державного виконавця за місцем проживання ОСОБА_1 дверей помешкання ніхто не відчинив, що унеможливило перемірку майнового стану останнього. Разом з тим, як було встановлено, ОСОБА_1 перетинає державний кордон. Враховуючи ту обставину, що боржник ухиляється від покладених на нього судовим рішенням зобов`язань, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити право виїзду за межі України ОСОБА_1 до повного виконання зобов`язань покладених на нього вказаним виконавчим листом.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, причини його неявки суду не відомі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Полінчука А.В. знаходиться виконавчий лист Волинського окружного адміністративного суду № 224 від 21.03.2014 року, виданий у справі № 803/41/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Луцької міської виконавчої дирекції Волинського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в сумі 5614,07 грн. заборгованості (а.с. 3).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, ОСОБА_1 за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює, інформацію про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах у нього немає, будь-яких доходів та пенсії він не отримує.

З матеріалів подання вбачається, що державний виконавець 25.03.2019 року, 08.04.2019 року та 09.09.2019 року (повторно) здійснював виклик боржника ОСОБА_1 , який надсилався останньому за місцем його реєстрації ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 16-17).

Крім того, згідно актів державного виконавця від 25.03.2019 року та 01.04.2019 року було встановлено, що за вказаною у виконавчому листі адресою, дверей помешкання ніхто не відчинив, у зв`язку з чим ОСОБА_1 залишено виклик (а.с. 13, 15).

Однак, державним виконавцем не було надано суду жодних доказів, які свідчили про те, що боржник отримав вищевказані виклики (які надсилалися боржнику та які були залишені за місцем проживання), а також доказів того, що ОСОБА_1 відомо про відкриття відносно нього виконавчого провадження, а відтак про те, що останній ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судом.

Також, в матеріалах подання відсутні докази, які підтверджують надіслання ОСОБА_1 , зокрема, вимоги про добровільне виконання зобов`язання та докази одержання усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, які передбачені вимогами ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

Із змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п. 18 ч. 3 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, в їх системному зв`язку, вбачається, що право ОСОБА_2 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження не використано надані йому права у точній відповідності із Законом, не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішень суду, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Полінчука Андрія Вадимовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була врученою у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська