Справа № 277/1096/17
Номер рядка звіту 26
РІШЕННЯ

іменем України

"26" грудня 2019 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Прищепи Т.П.

за участю секретаря с/з Калантарян Л.М.

представника позивача Рудзея Ю.В.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт Ємільчине цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічний акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості, в якому просить суд стягнути з Відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 жовтня 2011 року у розмірі 34972,14 грн та 1600,00 грн судових витрат по справі. Відповідно до укладеного договору № б/н від 10.10.2011 року відповідачка отримала кредит у розмірі 19500,00 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач стверджує, що Відповідачка порушила умови договору та не виконала належним чином зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме не повертає вказані кошти.

Станом на 15.11.2017 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка має заборгованість - 34972,14 грн., яка складається з наступного:

- 16017,08 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 28838,08 грн. - нараховано пені,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована сума);

- 1641,53 грн. - штраф (процентна складова).

05.02.2019 Позивачем була подана Уточнена позовна заява в якій просить збільшити позовні вимоги, зазначаючи, що станом на 15.01.2019 року заборгованість Відповідача складає 83396,63 грн., з яких

- 18 146,75 грн. тіло кредиту;

- 10 381,91 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом;

- 54 867,97 грн. - нараховано пені.

25.12.2017 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову з підстав зазначених в відзиві.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, слідуючи з наступного.

Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 , як клієнтом, укладено договір б/н шляхом заповнення анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

Умови і правила надання банківських послуг розміщені на сайті банку: www.privatbank.ua або інший Інтернет / SMS - ресурс, зазначений банком. До анкети-заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт ««Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua.

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

За встановлених обставин, посилання позивача на те, що 10 жовтня 2011 року між сторонами був укладений саме кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 19 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, суд визнає недоведеним.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

По даній справі також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (10 жовтня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

В анкеті-заяві від 10 жовтня 2011 року Умови та Правила надання банківських послуг вказані без дати їх затвердження, а Правила користування платіжною карткою не згадуються взагалі. Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки такі Умови не містять підпису відповідача.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Як слідує із анкети-заяви б/н від 10 жовтня 2011 року., у рядку «Зазначте бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна» будь-який запис відсутній. Окрім того, Позивачем надано Довідку про умови кредитування та використання кредитки «Універсальна Gold», однак анкета -заява містить посилання про отримання Відповідачкою та користування карткою «Універсальна»

Долучена до позовної заяви довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold» не може бути прийнята судом до уваги, оскільки згідно анкети-заяви таку кредитку відповідач не замовляв і не оформляв. До того ж, вказана довідка відповідачем не підписана і посилання на неї у анкеті-заяві від 10 жовтня 2011 року відсутні. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву.

Згідно розрахунку наданого банком, заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, станом на 15.11.2017 року, складає - 34972,14 грн., з них 16017,08 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 28838,08 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - штраф (фіксована сума), 1641,53 грн. - штраф (процентна складова).

05.02.2019 була подана Уточнена позовна заява в якій Позивач збільшує позовні вимоги, зазначаючи, що станом на 15.01.2019 року заборгованість Відповідача складає 83396,63 грн., з яких 18 146,75 грн. тіло кредиту, 10 381,91 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 54 867,97 грн. - нараховано пені.

Долучені позивачем до позовної заяви розрахунки заборгованості за договором № б/н від 10 жовтня 2011 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_3 , станом на 31.05.2015 року, на 15.11.2017 року не містять заборгованості по тілу кредиту, Згодом представник надає інший розрахунок в якому з`являється тіло кредиту і суттєво збільшується заборгованість Відповідача. Однак Відповідач у своєму Відзиві на позов зазначає, що ПриватБанком систематично знімалися кошти на погашення кредиту з «Пенсійної карти», без згоди Відповідача. На підтвердження Відповідачем ОСОБА_3 надавалися Виписки по рахунку. Представником Позивача пояснення не були надані, надані розрахунки до Уточненої позовної заяви не завірені належним чином, суд до уваги не приймає.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві позичальника від 10 жовтня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XIIспоживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору з ОСОБА_3 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимоги, передбачені частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача щодо умов кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

За таких обставин виникають сумніви в достовірності і інших наданих позивачем доказів зокрема, розрахунку заборгованості.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд аналізує і оцінює докази як кожен окремо ,так і в їх совокупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, якими обґрунтовуються доводи і заперечення сторін.

Таким чином, в підтвердження обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, останній не надав належних, допустимих, достовірних доказів правових підстав виникнення кредитних відносин, виникнення зобов`язань за ними у відповідача та порушення своїх прав. Відтак у задоволенні позову необхідно відмовити з підстав недоведеності.

Оцінюючи надані позивачем та досліджені судом докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про недоведеність як самого факту укладення між сторонами кредитного договору, так і тих обставин, що стосуються його умов, наявності реальної заборгованості та її розміру.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15), у постанові від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 (справа № 342/180/17).

На пiдставi ст.ст.509, 526, 527, 530, 610, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК Укpаїни, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 03 січня 2020 року

Суддя: Т. П. Прищепа