Ухвала

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 414/2081/18

провадження № 61-13322ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - Шмуйловою (Полтавець) Інною Миколаївною , на постанову Луганського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Луганськнафтопродукт» (далі - ПАТ «Луганськнафтопродукт»), ОСОБА_3 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Професіонал» (далі - ТОВ «Професіонал»), приватний нотаріус Черняк Андрій Леонідович, про визнання окремої частини правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю складу бочкотари літ. Л-2,л загальною площею 281,60 кв.м та будівлю складу матеріального літ. М,м загальною площею 279,30 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1 та заборону відчуження цього майна.

Заява мотивована тим, що на розгляді у Кремінському районному суді Луганської області знаходиться справа № 414/2081/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Луганськнафтопродукт», ОСОБА_3 про визнання окремої частини правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Позивачем оспорюється частина правочину за договором купівлі-продажу від 30 липня 2016 року в частині продажу ПАТ «Луганськнафтопродукт» ОСОБА_3 будівлі складу бочкотари літ. Л-2,л загальною площею 281,60 кв.м та будівлі складу матеріального літ. М,м загальною площею 279,30 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1 , та ставиться питання про застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення ПАТ «Луганськнафтопродукт» спірного нерухомого майна, отриманого за договором купівлі-продажу від 30 липня 2016 року.

Зазначала, що основною підставою для застосування заходів забезпечення позову є те, що ОСОБА_3 може розпорядитися зазначеним вище майном та відчужити його на користь третіх осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки після відкриття провадження у справі невідомими особами вчинялись спроби фізично заволодіти спірним майном, яке знаходиться у фактичному користуванні позивача.

Крім того, у березні 2019 року ПАТ «Луганськнафтопродукт» звернулось до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останньої на свою користь орендну плату у розмірі 77 124 грн.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 28 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на будівлю складу бочкотари літ. Л-2,л інвентаризаційний номер 581 та будівлю складу матеріального літ. М,м інвентаризаційний номер 556 загальною прощею 281,60 кв.м., що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Заборонено відчуження будівлі складу бочкотари літ. Л-2,л інвентаризаційний номер 581 та будівлі складу матеріального літ. М,м інвентаризаційний номер 556 загальною прощею 281,60 кв.м., що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Прийнято зустрічний позов (справа № 414/901/19) ПАТ «Луганськнафтопродукт» до ОСОБА_1 про стягнення орендної плати, індексу інфляції та пені та об`єднано його з позовом (справа № 414/2081/18) ОСОБА_1 до ПАТ «Луганськнафтопродукт», ОСОБА_3 , треті особи: ТОВ «Професіонал», приватний нотаріус Черняк А. Л., про визнання окремої частини правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Присвоєно номер справи 414/2081/18.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, які заявлені, з метою виконання можливого рішення суду, необхідно вжити заходів забезпечення позову.

Постановою Луганського апеляційного суду від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 28 березня 2019 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу місцевого суду, виходив з того, що жодних позовних вимог про свої речові права на будівлю складу бочкотари літ. Л-2,л загальною площею 281,60 кв.м та будівлю складу матеріального літ. М,м загальною площею 279,30 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які є предметом забезпечення позову, позивач з огляду на вимоги статей 777, 203, 215 ЦК України не заявляла.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шмуйлова (Полтавець) І. М., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, та залишити в силі ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 28 березня 2019 року, посилаючись на те, що виконання рішення суду без застосування заходів забезпечення позову, у разі задоволення позову, може значно утруднити або зробити неможливим його виконання.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - Шмуйловою (Полтавець) І. М. , на постанову Луганського апеляційного суду від 04 червня 2019 рокунеобхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 просила: визнати правочин за договором купівлі-продажу від 30 липня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Черняком А. Л., зареєстрованим в реєстрі за № 210, в частині продажу ПАТ «Луганськнафтопродукт» ОСОБА_3 будівлі складу бочкотари літ. Л-2,л загальною площею 281,60 кв.м та будівлю складу матеріального літ. М,м загальною площею 279,30 кв.м, недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_3 повернути відповідачу ПАТ «Луганськнафтопродукт» нерухоме майно, отримане за договором купівлі-продажу від 30 липня 2016 року, а саме: будівлю складу бочкотари літ. Л-2,л загальною площею 281,60 кв.м та будівлю складу матеріального літ. М,м загальною площею 279,30 кв.м, розташованих по АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд дійшов до правильного висновку про те, що ухвала місцевого суду не вмотивована відповідно до вимог статті 260 ЦПК України, її мотивувальна частина не відповідає висновкам, зробленим у резолютивній частині. Судом першої інстанції не зазначено про захист яких саме прав позивача йдеться (оренди, переважного права на придбання арештованого майна тощо), оскільки вимоги позивача зводяться до передачі майна іншій особі - попередньому власнику.

Крім того, як арешт, так і заборона відчуження спірного майна застосовані до приміщення літ. М,м., інвентаризаційний номер 556 загальною площею 281,60 кв.м, у той час, коли його площа складає 279,30 км.м.

Позивач у своїй заяві вказував на застосування зустрічного забезпечення, на що місцевий суд не звернув увагу та, застосувавши заходи забезпечення позову, не застосував вимоги статті 154 ЦПК України.

Ураховуючи вищевикладене, Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду про те, що невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам статті 151 ЦПК України має наслідком застосування вимог пункту 9 статті 153 ЦПК України.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи, що зазначені у касаційній скарзі доводи про те, що виконання рішення суду без застосування заходів забезпечення позову, у разі задоволення позову, може значно утруднити або зробити його неможливим, не знайшли свого підтвердження, так як правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги, а отже відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шмуйлової (Полтавець) І. М., на постанову Луганського апеляційного суду від 04 червня 2019 року.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - Шмуйловою (Полтавець) Інною Миколаївною , на постанову Луганського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Луганськнафтопродукт», ОСОБА_3 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Професіонал», приватний нотаріус Черняк Андрій Леонідович, про визнання окремої частини правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук