пр. № 2/759/7/19
ун. № 759/2627/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -Величко Т.О.

при секретарі - Штанько В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали цивільної справи за позовом прокурора Святошинського району м.Києва, в інтересах держави, в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державне підприємство "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом прокурора Святошинського району м.Києва, в інтересах держави, в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до ОСОБА_1 , третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державне підприємство "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" про відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що 23.08.2012 року до святошинського районногг суду м. Києва звернувся Прокурор Святошинського району м. Київа, в інтересах держави, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до ОСОБА_2 із позовом у порядку ст. 45 ЦПК України, який втратив чинність 15.12.2017 року.

Прокурор посилався на вимоги ч.1 ст. 36 Закону України "Про прокуратуру" та вказував, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави. вказував,що відповідно до п.4.2. Статуту "ДП Державний реєстр систем сертифікацій" підприємтсво засновано на державній формі власності і належить до сфери управління Державного комітетк України з питань технічного регулювання та споживчої полтики (Міністерства економічного розвитку і торгівлі України) і є державнима комерційним підприємством, тобто органом управління є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України.

Ухвалою судді Святошинськеого районного суду м. Києва Борденюка В.В. від 18.09.2012 року справу позовну зачву повернуто Прокурору Святошинського району м. Києва, як така що не була підсудна Святошинському районому суду м. Києва.

Згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17.01.2013 року, апеляційну скаргу Прокурора Святошинського району м. Києва задоволено, ухвалу суду від 17.01.2019 року скасовано для продовдення розгляду.

Згідно ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва Борденюка В.В. від 14.03.2013 року провадження у справі було зупинено до закінчення кримінального провадження №1-о/759/3/13.

Згідно ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва Борденюка В.В. від 17.12.2013 року провадження у справі відновлено.

Згідно ухвали судді Святошинськеого районного суду м. Києва Борденюка В.В. від 07.04.2014 року провадження у справі було зупинено до закінченя розгляду ЄСПЧ скарги ОСОБА_1 на рішення національтниї судів по справі №1-о/759/3/13.

Згідно ухвали судді Святошинськеого районного суду м. Києва Борденюка В.В. від 26.12.2016 року провадження у справі відновлено.

Згідно розпорядження про призначення повторного автоматичного розподілу справи № 759/2627/13-ц від 27.02.2017 року, Протоколу повторного автоматичного розподілу справи № 759/2627/13-ц від 27.02.2017 року, справа надійшла до провадження судді Величко Т.О., прийнята до провадження згідно ухвали суду від 03.03.2017 року.

За клопотанням позивача розгляд справи неоднаразово відкладався.

16.05.2019 року від Київської місцевої прокуратури №8 надійшло клопотання про залучення до участі у справі Державне підприємство "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" та додаткові пояснення до позову . Ухвалою суду від 16.05.2019 року судом було залучено до участі у справі, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державне підприємство "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості".

Судом встановлено, що згіідно ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.07.2012 року по справі № 2608/114140/12 у відкритті провадження тотожного позову було відмовлено, ухвала суду набрала законної сили.

Судом встановлено, що ДП Державний реєстр систем сертифікацій" створено наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої поітики №168.

Судом встановлено, що згідно інформації ЄДРПОУкраїни діяльність ДП "Державний реєстр систем сертифікацій" припинено 28.11.2011 року у зв"язку із ліквідацією, утоворено Державне підприємство "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості", .

Позивач не надав суду доказів та не повідомив про підстави звільнення від доказування, у порядку ст. 82 ЦПК України, що Державне підприємство "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості", є правонаступником, зі всіма правами та обов"язками ДП "Державний реєстр систем сертифікацій" , яке припинило свою діяльність 28.11.2011 року, та Київська місцева прокуратура №8 є належним позивачем у справі.

Згідно п.2 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: 2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи;

Так Верховний Суд у своєму рішення (ВС/КГС,справа № 924/1237/17, 20.09.18) вказав, шо з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

ВС наголосив, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

В цій справі таким суб`єктами владних повноважень відповідно до чинного законодавства є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, у яких наявні повноваження щодо звернення до суду з позовами про стягнення коштів.

З огляду на навдене твердження представника відповідача, про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави у цій справі є обґрунтованим.

ВС нагадав також про всиновки ЄСПЛ на цю тематику. Так, у рішенні у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27) Суд звертав увагу на те, що участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін може впливати на дотримання принципу рівності сторін. «Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності».

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Керуючись п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Цивільну справу за позовом прокурора Святошинського району м.Києва, в інтересах держави, в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державне підприємство "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якостіпро відшкодування шкоди,- залишити позов без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з часу проголошення.

Суддя : Т.О. Величко