ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5043/19 Справа № 204/8681/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИЛА:

АТ КБ «Приватбанк» у листопаді 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця /а.с. 1-3/.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02 грудня 2005 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, а його спадкоємцем на час відкриття спадщини є відповідач, яка постійно проживала разом із спадкодавцем. У порушення умов договору позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором перед банком склала 8745,70 грн. Позивачем до спадкоємця було направлено лист-претензію, однак жодних дій не було виконано, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2019 року в задоволені заявлених позовних вимог відмовлено /а.с. 56-57/.

Своє рішення суд обгрунтував тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем, після померлого ОСОБА_2 , прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, а також часток прийнятого спадкового майна кожним спадкоємцем, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги, оскільки зобов`язання спадкоємців перед кредитором не є солідарними (а.с. 56).

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення є незаконим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи (а.с. 60-63).

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 грудня 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер (а.с. 22).

Позичальник ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на дату смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором № б/н від 02 грудня 2005 року, згідно наданого до суду розрахунку, становить 8745,70 грн.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до роз`яснень наведених в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач. В підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації місця проживання зазначена одна й та ж адреса: АДРЕСА_1 .

Позивачем на адресу Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.25).

З відповіді Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 12 березня 2014 року вбачається, що у разі наявності спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ОСОБА_2 їм буде повідомлено про надходження претензії, яка долучена до справи (а.с. 26). Однак, зазначена відповідь не дає можливості встановити ті обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог. Будь-якої іншої відповіді нотаріальної контори стосовно спадкової справи та спадкоємців померлого позивачем суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку та колегія суддів з ним погоджується, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем, після померлого ОСОБА_2 та прийняла після нього спадщину.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем та прийняла після померлої спадщину.

Також слід зазначити, що згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньому повному об`ємі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону та зібраним доказам по справі.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це просить позивач, не встановлено.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров