Справа №524/3493/18
Провадження №2/524/172/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., представника позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів Костик А.О. , представника третьої особи Стебло О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого Акціонерного Товариства "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України", треті особи КП «Квартирне управління», Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області в особі ліквідаційної комісії, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_2 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Вимоги позивача мотивовані тим, що він є власником квартир АДРЕСА_2 . Починаючи з 2001 року, після придбання квартири АДРЕСА_3 , за згодою інших співвласників він почав користуватись квартирою АДРЕСА_4 ним продовжується і на сьогодні. Квартиру № АДРЕСА_5 він використовує як загальну кухню його житла.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Совенко О.П. позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧІВ

В судовому засіданні представник відповідачів Кременчуцької міської ради Полтавської області та виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області Костик А.О., проти задоволення позову заперечувала. Вважала, що позивачем не доведено те, що він відкрито та безперервно володіє нерухомим майном з 2001 року.

Відповідач, Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого Акціонерного Товариства "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" надіслав суду відзив в якому зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_6 не перебуває на балансі підприємства і всі питання щодо вказаного будинку перебувають поза межами компетенції підприємства.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

КП «Квартирне управління» надіслало суду письмові пояснення в яких зазначило, що позов вважає безпідставним та необґрунтованим. Вважає, що позивачем не було надано вичерпних доказів стосовно умов, передбачених законом для визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю. В судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позову заперечував.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області в особі ліквідаційної комісії пояснень до суду не надіслало.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ

15.11.2018 призначено справу до судового розгляду із закриттям підготовчого провадження та постановлено ухвалу про витребування від Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області" належним чином завіреної копії інвентаризаційної справи квартири АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали до суду надійшов оригінал інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_6 , який був досліджений в судовому засіданні.

18.01.2019 було постановлено ухвалу про витребування від Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів рішення №861 від 12.12.1991 «Про передачу у власність Кременчуцькому районному дорожньому ремонтно-будівельному управлінню будинку АДРЕСА_6 »; від Управління державної реєстрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради відомості про ліквідацію чи реорганізацію та правонаступників Кременчуцького районного дорожнього ремонтно-будівельного управління, а в подальшому Кременчуцьке дорожне експлуатаційне державне підприємство(ідентифікаційний код 03446564); від Дочірнього підприємства «Полтавський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» відомості про ліквідацію чи реорганізацію Кременчуцького районного дорожнього ремонтно-будівельного управління, а в подальшому Кременчуцьке дорожне експлуатаційне державне підприємство(ідентифікаційний код 03446564), а також про наявність приватизаційних документів на будинок АДРЕСА_6 , власником якого було Кременчуцьке районне дорожне ремонтно-будівельне управління, а в подальшому Кременчуцьке дорожне експлуатаційне державне підприємство(ідентифікаційний код 03446564); від Комунального підприємства «Квартирне управління Кременчуцької міської ради» відомості про те, на підставі яких документів було складено лист від 30.08.2018 №01-15/567 про необхідність взяття на облік безхазяйного нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про залучення до участі у справі як третю особу - КП «Квартирне управління».

27.03.2019 ухвалою суду залучено до участі у справі як співвідповідача Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого Акціонерного Товариства "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" та третю особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області в особі ліквідаційної комісії.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів Полтавської області від 12.12.1991 №861 «Про закріплення житлових будинків за Кременчуцьким районним шляховим ремонтно-будівельним управлінням» в Кременчуцькому МБТІ було зареєстровано нерухоме майно в тому числі житловий будинок АДРЕСА_6 (а.с.102-103)

Вказаний житловий будинок складається з приміщень, в яких було виокремлено та зареєстровано три квартири, а саме квартира АДРЕСА_7 та 4, що підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи.

ОСОБА_2 є власником квартир АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями технічних паспортів на вказані квартири, копією договору купівлі-продажу від 24.05.2001 серії АЕА №433123, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г., копією договору купівлі-продажу від 22.07.2010 серії ВМХ №351990, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е., копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26813739 від 26.07.2010, копією договору купівлі-продажу від 28.12.2009 серії ВМК №455844 посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дудкіною С.Г., копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25013771 від 12.01.2010.

04.09.2018 на підставі довідки Комунального підприємства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації", № 61/3186, від 30.07.2018 та листа Комунального підприємства "Квартирне управління Кременчуцької міської ради" вих.№01-15/567 від 30.08.2018, державним реєстратором проведено реєстрацію взяття на облік безхазяйного нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_8 , яка складається з 1- ї кімнати площею 20,9 кв.м., кухні площею 10,7 кв.м, коридору площею 6,4 кв.м..

Згідно відповіді Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого Акціонерного Товариства "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні Дороги України" від 01.12.2016 №01-18/227-20 житловий будинок АДРЕСА_6 не перебуває на балансі підприємства.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч.1,2 ст.317 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В статті 335 ЦК України визначено, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи №910/17274/17(постанова від 14 травня 2019 року, провадження № 12-291гс18)

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Суд враховує те, що факт відкритого та безперервного, протягом 10 років, володіння позивачем квартирою АДРЕСА_1 підтвердили в судовому засіданні допитані свідки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали на те, що позивач одноосібно утримує будинок приблизно з 2001 року. Крім того, вказане підтверджується копією домової книги на будинок АДРЕСА_6 та копією робочого проекту газопостачання будинку (а.с.16-19, 24-25)

Інститут набувальної давності визначає такий спосіб набуття права власності на майно, відповідно до якого це право виникає вперше і незалежно від права попереднього власника, тобто ґрунтується не на попередній власності чи відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме у разі тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним(Постанова Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2019 року, справа № 215/5451/16-ц, провадження № 61-8009св18)

Суд приймає до уваги те, що на даний час квартира АДРЕСА_1 взята на облік як безхазяйне нерухоме майно. Вказана обставина, на переконання суду свідчить про те, що на момент заволодіння та тривалого користування позивачу не було відомо про власника майна.

Отже, на думку суду, позивачем було доведено існування обставин з яким закон пов`язує набуття права власності за набувальною давністю.

Суд також враховує те, що відповідачами не було надано доказів на спростування вимог позивача.

Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 ..

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 1- ї кімнати площею 20,9 кв.м., кухні площею 10,7 кв.м, коридору площею 6,4 кв.м..

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 30.08.2019

Суддя Д.Д.Андрієць