Провадження № 2/263/2359/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Кирилюк В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 05 серпня 2019 року надійшла вказана позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу №ВМТ 284977 від 15.06.2010. Відповідач є її сином, який переїхав 17.01.2017 на постійне місце проживання до міста Кропоткін, Краснодарський край, Російська Федерація, де мешкає його батько. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого та не проживаючого у квартирі сина.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не надіслав.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, на електронну пошту суду надійшла його заява про розгляд справи за його відсутністю, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності її у постійному місці проживанні понад шість місяців.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.06.2010 (а.с.7).

Згідно з інформацією, наданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 21.08.2019 № 089-29.02-001155, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.23).

Відповідно до акту про фактичне місце проживання від 12.06.2019, складеного головою КСН «Староміський» ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживає ОСОБА_1 , 1969 року народження, що підтверджують сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно з ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає, що та обставина, що відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, не оплачує комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач на день ухвалення судового рішення не мешкає в спірному приміщенні з 2017 року, а також не встановлено поважність причин відсутності ОСОБА_2 .

На підставі ст. ст. 16, 391, 386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 141, 247, 263-265, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.Л.Соловйов