ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1168/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

та сторін: представника комунального підприємства Тернопільелектротранс

- Олійника Т.М.

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Александрова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/16460/19 за апеляційною скаргою комунального підприємства Тернопільелектротранс на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2019 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., повний текст якого складено 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Тернопільелектротранс про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до комунального підприємства «Тернопільелектротранс» про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 60 299,95 грн.

В обгрунтування вимог посилається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 19 листопада 2018 року, його автомобіль марки «Mitsubishi Pagero Wagon», отримав механічні пошкодження. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія тролейбуса ОСОБА_2 . Діями відповідача йому було завдано майнову шкоду у розмірі 60 299,95 грн., яка не відшкодована. Крім того він сплатив вартість експертного дослідження в розмірі 3 500,00 гривень про визначення вартості матеріального збитку. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 60 299,95 грн., сплачений судовий збір, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Тернопільелектротранс» про стягнення збитків.

Стягнуто з комунального підприємства «Тернопільелектротранс» в користь ОСОБА_1 , кошти в розмірі 60 299,95 грн. (шістдесят тисяч двісті дев`яносто дев`ять гривень 95 копійок), сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок), витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3500,00 грн. (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) .

Комунальне підприємство Тернопільелектротранс звернулось із апеляційною скаргою на рішення суду, в якій просить його скасувати та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення коштів в сумі 60299,95 грн. В решті рішення суду не оскаржується.

В обгрунтування вимог посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини справи, а саме - чи є транспортний засіб відремонтованим, чи порушене право позивача є відновленим, та не було проведено таку процесуальну дію як огляд доказів за їх місце знаходженням, згідно із приписами статті 85 ЦК України. Також вказує на те, що висновок експерта було складено 12.02.2019 року, суму завданих збитків було розраховано за курсом валют, який був актуальний на момент складання висновку. Із даних інтернет ресурсу вбачається, що належний позивачу автомобіль виставлено на продаж. З розміщеного фото вбачається, що позивачем вже здійснено ремонтні роботи з відновлення транспортного засобу та понесено витрати з ремонту. Отже, позивач вимагає стягнути не витрати, які він вже зробив, а ті витрати, які мав зробити станом на дату огляду автомобіля, 23 листопада 2018 року, що вказано у висновку №245/18.

У відзиві на апеляційну скаргу КП Тернопільелектротранс позивач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було запропоновано представнику відповідача заявити клопотання про призначення експертизи для визначення вартості збитків, однак він відмовився. Маючи їх висновок експерта, у якому зазначені всі дослідження, фото та опис пошкоджень, відповідач мав можливість звернутись до іншого експерта для актуального висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату, без огляду автомобіля. Проте будь-яких доказів, що даний висновок є неправильним, чи доказів, що вартість збитку є іншою відповідачем не подано.

В суді апеляційної інстанції представник КП Тернопільелектротранс підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, заслухавши представників сторін колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається із доводів апеляційної скарги, судове рішення оскаржується лише в частині стягнення збитків в сумі 60 299,95 грн., в решті судове рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду відповідає.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 19 листопада 2018 року о 14 год. 23 хв. в м.Тернополі по вул.С.Бандери, 22, керуючи тролейбусом № 114, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не вибрала безпечну швидкість руху, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Mitsubishi Pagero Wagon» номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п. 2.3 (б); 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.12.2018 р. у справі №607/24458/18, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАГІ і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень.

Відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки - тролейбуса №114, що підтверджується технічним паспортом від 15.06.1998 №11037, довідкою КП «Тернопільелектротранс» №17/05 від 12.06.2019, витягом із статуту КП «Тернопільелектротранс».

Інструктор з водіння тролейбусом (водій наставник) ОСОБА_3 станом на 19.11.2018 р. перебував із КП «Тернопільелектротранс» у трудових відносинах і безпосередньо проводив визначення кваліфікації водія ОСОБА_2 , шляхом перевірки практичних навичок керування тролейбусом, для отримання нею кваліфікації водіння категорії «Т», що підтверджується: відповіддю КП «Тернопільелектротранс» №462/01 від 05.07.2019; наказом Тролейбусного управління №36-к від 30.05.1988 про прийняття на роботу ОСОБА_2 ; трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 23.08.1976; посадовою інструкцією водія тролейбуса від 2010р.; податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2018 року; звітом по ЄСВ за листопад 2018р.; табелем обліку робочого часу за листопад 2018 року; письмовими поясненнями від 19.11.2018 водія ОСОБА_2 (справа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про адміністративні правопорушення №607/24458/18); письмовими поясненнями від 19.11.2018 водія-інструктора Король Б.Л. (справа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про адміністративні правопорушення №607/24458/18).

Відповідно до висновку експерта №2451/18 від 12.02.2019р. автотоварознавчої експертизи згідно договору з ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mitsubishi Pajero Long-Wagon 3.2TD (30Q /комплектація GLS/) 5АТ р.н.з. НОМЕР_1 , після ДТП, яка мала місце 19.11.2018 р., станом на час пригоди, становить 60 299 грн. 95 коп.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент завдання шкоди позивачу застрахована не була.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що відповідач не відшкодував завдану позивачу шкоду, спричинену пошкодженням його транспортного засобу, тому прийшов до висновку, що слід стягнути 60 299,95 грн. спричинених збитків.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

У тих випадках, коли шкоди завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладаються на роботодавця (частина перша статті 1172 ЦК України).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 вересня 2016 року у справі № 6-933цс16.

Так, встановивши, що ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з відповідачем і під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу було завдано шкоди, виконував трудові обов`язки водія підприємства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець КП «Тернопільелектротранс». Посилання представника КП «Тернопільелектротранс» на те, що наданий позивачем експертний висновок судом не може бути прийнятий до уваги, оскільки висновок експерта було складено 12.02.2019 року та суму завданих збитків було розраховано за курсом валют, який був актуальний на момент складання висновку не заслуговують на увагу, оскільки експертне дослідження було складено на підставі огляду транспортного засобу, за результатами якого визначена вартість авто, враховано технічний знос та визначено розмір шкоди.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечуючи висновки експерта № 2451/18 від 12.02.2019 р. автотоварознавчої експертизи відповідач їх не спростував , іншого розрахунку матеріальних збитків не надав та не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вказане свідчить, що майну, яким правомірно володіє позивач, з вини відповідача завдано шкоди, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову і відшкодування цієї шкоди за рахунок відповідача у розмірі, визначеному судом на підставі висновку експерта № 2451/18 від 12.02.2019 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Тернопільелектротранс відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесені.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2019 року.

Головуюча: Г.М.Шевчук

Судді: О.Я. Міщій

З.Є. Ткач