РІШЕННЯ

іменем України

19 серпня 2019 рокуСправа №451/1308/17
Провадження № 2/451/100/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Загайської І.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1308/17 за позовом ОСОБА_1 до Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем,-

встановив:

25 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Яструбичівської сільської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , тітка позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 15.03.2005 року. Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про народження батька позивача. За життя спадкодавцем було здійснено розпорядження своїм майном на користь позивача, склавши заповіт, який було посвідчено 17.03.1998 року, секретарем виконавчого комітету Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області і зареєстровано за №6, відповідно до якого все майно заповіла ОСОБА_1 . Спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , становить земельна ділянка площею 1,0082 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,6289 га та площею 0,3793 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали спадкодавцю ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданого 11.06.2001 року Яструбичівською сільською радою Львівської області на підставі рішення X сесії III-го демократичного скликання Яструбичівської сільської ради від 25.04.2000 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15419. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживав зі спадкодавцем, за адресою: АДРЕСА_1 . Прийнявши спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , внаслідок проживання на момент її смерті разом із нею, та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, позивач звернувся до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися з позовом в суд, оскільки на момент смерті хоча і фактично проживав, проте не був зареєстрований разом із спадкодавцем в одному житловому будинку на час відкриття спадщини, а відтак пропустив строк для прийняття спадщини. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1).

Позивач та представник в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, скерував в адресу суду заяву про визнання позовних вимог, в якій просить розглядати справу без участі представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів (а.с.28).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, покази свідка та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла тітка позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим 15.03.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського управління юстиції (а.с.37)

Родинні відносини із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 18 лютого 1983 року, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданого 13 грудня 1954 року (а.с.6,7).

За життя спадкодавець на випадок своєї смерті залишила особисте розпорядження, зокрема, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що матиме право за законом, заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 17 березня 1998 року секретарем виконавчого комітету Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 6 (а.с.4).

Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_2 , земельна ділянка, площею 1,0082 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_3 (а.с.5).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що позивач пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини за законом, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Незважаючи на визнання позову відповідачем, факт спільного проживання також у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , недовіряти яким у суду немає підстав.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь держави слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,206,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний тест судового рішення виготоовлено 27.08.2019 року.