Справа № 298/756/19
Номер провадження 2/298/203/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді Лютянської М.С.,

при секретарі судового засідання Коваль А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Великоберезнянська селищна рада Великоберезнянського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В зазначеному житлі зареєстрований відповідач « ОСОБА_3 який після укладення шлюбу змінив на прізвище ОСОБА_2 , вже тривалий час не проживає в зазначеному будинку. Добровільно відповідач знятися з реєстрації вказаного місця проживання не хоче, а це порушує права та суперечить інтересам позивача, як власника зазначеного нерухомого майна. Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною вище адресою та зняття його з реєстраційного обліку.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити.

Відповідачі в судове засідання також не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак голова Великоберезнянської селищної ради Великоберезнянського району Кирлик Б.Ю. подав заяву в якій просив розглянути справу без їх участі.

Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідив письмові матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

По справі встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.09.2015 року № 44481620 позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

В зазначеному будинку зареєстрований відповідач, однак в ньому він не проживає. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у вільному розпорядженні своїм майном.

Зазначені обставини стверджуються наявними в справі доказами: витягом про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно виданого від 24.09.2015 року № 44481620, будинковою книгою, довідкою Великоберезнянської селищної ради Великроберезнянського району Закарпатської області.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Частинами 1,2 ст.71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців ; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Такої заяви відповідач не надавала.

Згідно зі ст.72 та абз.2 ч.2 ст.167 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку; якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в житловому будинку, який належить на праві приватної власності позивачеві, не проживає в ньому тривалий час, чим чинить перешкоди в здійсненні права власності, а тому ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

З роз`яснень, що містяться в абз.2 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.85 № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання. В даному випадку таким ствердженням є пояснення власника житла (позивача).

Правовідносини між сторонами врегульовані також ч.9 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІV(далі Закон № 1382-ІV) при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону № 1382-ІV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється (відповідним органом) протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права на користування житловим приміщенням.

Згідно з ч.1 Закону України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

З 04 квітня 2016 року в Україні набув чинності закон №888-19 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10 грудня 2015 року. З 04 квітня 2016 року Державна міграційна служба України втратила функції реєстрації місця проживання громадян. Дана робота покладена на органи місцевого самоврядування.

Пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 р. № 207 встановлено перелік підстав зняття з реєстрації місця проживання особи, серед яких є рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, дає підстави уповноваженому державному реєстраційному органу здійснити функції щодо зняття цієї особи з реєстрації.

Тому, суд приходить до переконання, що вимоги позивача щодо зняття з реєстраційного обліку відповідача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст 2-8,13,19,76-82,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Великоберезнянська селищна рада Великоберезнянського району Закарпатської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд шляхом подачі протягом тридцяти днів після його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Головуюча М.С. Лютянська