Постанова

Іменем України

20 серпня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/9300/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Шкоріної О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,

на рішення Соломянського районного суду м. Києва

в складі судді Усатової І.А.

від 26 квітня 2019 року

по справі №643/10845/16 Соломянського районного суду м. Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобовязань у договірних відносинах, просив стягнути з останнього заборгованість у розмірі 18 954 грн 97 коп.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що ОСОБА_1, підписавши Анкету-заяву №б/н від 04.10.2011 отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку.

Також, вказував, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в останньго утворилась заборгованість, яка станом на 23.05.2016 складає загальну суму 18 954,97 грн, з яких: 10 451,68 грн тіло кредиту; 2 430,86 грн - відсотки за користування кредитом; 4 469,66 грн пеня за прострочене зобовязання; 700,00 грн пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 878,81 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 6 на звороті).

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив, в якому вказував на те, що 04.10.2011 він дійсно підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодився з умовами зазначеними в цій анкеті-заяві. Однак, надані позивачем до суду Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку відсутні на сайті https://privatbank.ua/ru/terms/ станом на 04.10.2011, а надані позивачем правила є неналежним доказом.

Також, зазначив, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт при підписанні Анкети-заяви він не підписував. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він ознайомлений саме з тими тарифами, що надані з позовною заявою, і що він приєднався саме до цих Умов та правил надання банківських послуг.

Вказував, що факт користування та сплата клієнтом коштів банку не є підтвердженням того, що особа приєдналась до умов кредитування, які зазначено позивачем у позові.

Заперечував проти одночасного нарахування банком штрафу та пені, аргументуючи тим, що останні є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому не можуть застосуватися одночасно в силу ст. 61 Конституції України.

Крім того, зазначив, що позовна заява подана представником позивача, повноваження якого належним чином не підтверджені, оскільки додана копія Статуту виконана вибірковим засобом, повного тексту позивачем не було надано, що позбавляє можливості належним чином перевірити наявність повноважень у Голови Правління Банку на видачу довіреностей від імені юридичної особи.

Позивач подав до суду першої інстанції відповідь на відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_1 не надано доказів неукладеності кредитного договору та необізнаності його щодо Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, які містяться на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua). Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований та контр-розрахунок не наданий.

Щодо нарахування Банком штрафів та пені вказував, що це не є подвійним притягненням до відповідальності, оскільки характер правопорушень різний.

Оскільки відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, то він мав можливість ознайомлюватися з Тарифами та Умовами на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua).

Крім того, зазначав, що користуючись кредитними коштами, часткового погашаючи заборгованість, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому є безпідставними твердження відповідача щодо не знання тарифів.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2019 року, з урахуванням ухвали від 28 травня 2019 року про виправлення описки, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 576,16 грн та судовий збір у розмірі 1277,76 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач, діючи через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про доведеність позовних вимог. Судом не взято до уваги, що відповідач не приєднувався до Умов та Правил надання Банківських послуг в ПриватБанку, а погодився лише з умовами, зазначеними в анкеті-заяві від 04.10.2011. Умови та Правила надання банківських послуг були відсутні на сайті позивача станом на 04.10.2011, а долучені до позовної заяви Умови та правила не є належними доказами, оскільки дані умови постійно змінюються позивачем. Факт користування та сплата клієнтом коштів не є підтвердженням того, що особа приєдналась до умов кредитування, на які посилається позивач.

Судом також не взято до уваги, що процентна ставка змінювалась, про що позичальник не був повідомлений, що призвело до зміни тарифного плану. Однак, анкета-заява, підписана ОСОБА_1 не містить умов щодо розміру відсоткової ставки. При цьому, судом в рішенні зазначено різні відсоткові ставки, а саме в описовій частині рішення вказано 30%, а в мотивувальній 36%.

Судом належним чином не досліджено наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надано йому оцінки в сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Вказував, що в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що одночасне стягнення нарахованих Банком штрафу та пені є притягненням до подвійної цивільно-правової відповідальності, однак в резолютивній частині судом стягнуто суму заборгованості з урахуванням розміру штрафу та пені.

Крім того, як на підставу скасування рішення суду вказував на те, що позов подано з пропущенням строку позовної давності, оскільки останній платіж на погашення заборгованості внесено 14.06.2013, а з позовом Банк звернувся у вересні 2016 року, тобто з пропущенням трирічного строку.

Також, зазначив, що позовна заява подана від імені позивача представником, повноваження якого належним чином не підтверджені.

За вказаних обставин, просив скасувати рішення Соломянського районного суду м. Києва від 26.04.2019 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду письмові пояснення.

Зазначив, що ОСОБА_1 не надано доказів неукладеності кредитного договору та необізнаності його щодо Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, які містяться на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua). Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований та контр-розрахунок не наданий.

Щодо нарахування Банком штрафів та пені вказував, що це не є подвійним притягненням до відповідальності, оскільки характер правопорушень є різним.

Оскільки відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, то він мав можливість ознайомлюватися з Тарифами та Умовами на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua).

Крім того, зазначав, що користуючись кредитними коштами, часткового погашаючи заборгованість, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому є безпідставними твердження відповідача щодо не знання тарифів.

Зазначав, що є безпідставними посилання відповідача про пропущення строку позовної давності. Перебіг позовної давності починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк дії картки до останнього дня березня 2023 року, а позов подано 29.08.2016, тобто в межах строку позовної давності.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Соломянського районного суду м. Києва від 26.04.2019 без змін.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в цій частині.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його неправильним, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2011 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів по престижним картам Visa та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на 23.05.2016 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 18 954,97 грн, з яких: 10 451,68 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 430,86 грн відсотки за користування кредитом; 4 469,66 грн пеня за прострочене зобовязання; штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 878,81 грн штраф (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, що до правовідносин між сторонами підлягають застосуванню правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04 жовтня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02 вересня 2016 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Витяг з Тарифів по престижним картам Visa та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 жовтня 2011 року року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобовязань.

Крім того, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обовязків кожної із стрін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у данному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Саме такий правовий висновок викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, Банк на підставі анкети-заяви від 04.10.2011 видав ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку останнього.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 30.07.2018 вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 04.10.2011 отримав картки НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня березня 2023 року (т. 1, а.с. 180).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 16.08.2016 про зміну умов кредитування 14.08.2013 відбувся старт карткового рахунку SAMDN2275 (номер картки НОМЕР_14), CLG5, GOLD 55+. В довідці також зазначено, що 14.08.2013 відбувся перевипуск карти та переоформлення на універсальну карту (з номера НОМЕР_14 на номер НОМЕР_9), картковий рахунок SAMDN4981; встановлено кредитний ліміт 10 000,00 грн (т. 1, а.с. 8).

З виписки за період з 01.01.1999 по 28.07.2018 по рахункам №№ НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17 вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитною карткою по 30.05.2016.

З виписки також вбачається, що ОСОБА_1 здійснювалося погашення заборгованості за кредитом. Однак, кошти, внесені позичальником на погашення тіла кредиту, Банком зараховувалися в порядку черговості на погашення комісії в розмірі 5688,37 грн; на погашення членських внесків в розмірі 980,00 грн; на списання відсотків за користування кредитним лімітом в розмірі 10 173,06 грн; на погашення штрафу за прострочку кредиту в розмірі 800,00 грн; за овердрафт в розмірі 34,81 грн; на автоматичне погашення заборгованості в розмірі 1556,85 грн; на погашення пені в розмірі 1106,00 грн та на погашення за прострочений кредит в розмірі 73,26 грн, що разом становить загальну суму 20 412,35 грн.

Разом з тим, умовами анкети-заяви від 04.10.2011, яка підписана ОСОБА_1 не передбачено обовязку останнього щодо погашення заборгованості за комісією, членськими внесками, відсотками, штрафами та пенею. Дана анкета-заява також не передбачає обовязку відповідача сплати овердрафту здійснення автоматичного погашення заборгованості.

Наведені фактичні обставини свідчать, що зарахування внесених ОСОБА_1 коштів на погашення заборгованості за кредитом Банком безпідставно здійснювалося на погашення відсотків, в тому числі за використання кредиту та за прострочення кредиту, комісії, членських внесків, штрафів за прострочення кредиту, пені, а також за овердрафт та на автоматичне погашення заборгованості.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 2 430,86 грн та пені у сумі 4 469,66 грн, у звязку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обовязку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 04 жовтня 2011 року. Судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, внаслідок чого не враховано, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не може вважатися складовою частиною кредитного договору.

За обставин, коли внесена ОСОБА_1 сума грошових коштів (20 412,35 грн) безпідставно зарахована Банком на погашення відсотків, комісії, пені, штрафів, членських внесків, автоматичне погашення заборгованості, та значно перевищує суму заборгованості за тілом кредиту, зазначену позивачем в позовній заяві (10 451,68 грн), колегія суддів також вважає неправильним висновок суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 451,68 грн.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині відмови позовних вимог про стягнення штрафів, а також рішення суду в цій частині не оскаржувалося позивачем, колегія суддів у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України не переглядає рішення в цій частині.

Враховуючи те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею, колегія суддів вважає, що в силу ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування судового рішення в цій частині та ухвалення нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно квитанції №13 від 10.06.2019 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2067,00 грн (т. 2, а.с. 2).

Таким чином, з АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 067,00 грн.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Соломянського районного суду Київської області від 26 квітня 2019 року в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотках та пені скасувати.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотках та пені відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 2 067 (дві тисячі шістдесят сім) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

О.І. Шкоріна