РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2019 рокуСправа №451/959/18
Провадження № 2/451/358/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/959/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

13 липня 2018 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 . 07 вересня 2011 року вона склала заповіт, посвідчений Червоноградською державною нотаріальною конторою. Згідно заповіту всі грошові вклади з відповідними відсотками та перерахованою компенсацією у будь-якій сумі, де б вони не знаходилися, у будь-якому банку України , а також цінні папери, що будуть належати їй на час смерті заповіла в рівних частинах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . А все решта належне їй рухоме і нерухоме майно, у чому б таке не полягало і де б воно не знаходилося, як набуте до написання заповіту так і отримане після його посвідчення до моменту смерті і на що за законом вона матиме право заповіла ОСОБА_1 . Позивач доводиться спадкоємницею по заповіту після смерті матері, а тому звернулася із заявою про прийняття спадщини до Радехівської державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа № 106/2015 після смерті ОСОБА_4 . Як вказано в заповіті, мати заповіла позивачці все рухоме і нерухоме майно, яке буде належати їй на день смерті. До такого майна, на яке вона має право як спадкоємець по заповіту після смерті матері належить будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,7140 га. на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Листом від 30.05.2018 року № 264 Радехівська державна нотаріальна контора повідомила позивача, що видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,7140 га не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ - оригінал Державного акта на земельні ділянки та рекомендувала звернутися в суд про визнання права власності на спадкове майно. Оригінал Державного акта на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1 знаходиться у Головному управлінні Держгеокадастру Радехівського району Львівської області. На підставі цього оригіналу Державного акта на право приватної власності на землю позивачу видана копія цього документа, яке належно завірено у встановленому законом порядку - перший примірник вказаного вище Державного акта був виданий на руки матері позивача ОСОБА_4 , але був загублений, про що ще за її життя було зроблено оголошення, щоб вважати недійсним втрачений Державний акт на землю серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 в газеті «Народна справа 30 березня 2012 року. Позивач не має іншого способу захистити своє право на власність земельної ділянки в порядку спадкування, а тому змушена за вирішенням даного питання звертатися в суд. Просить постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,7140 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5926 га - кадастровий номер НОМЕР_3 вартістю 32867,15 грн,. та площею 0,1212 га кадастровий номер НОМЕР_11 вартістю 1399,37 грн,. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У підготовче судове засідання позивач з`явилася, позов підтримує повністю та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання з`явився, позов визнає повністю та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче судове засідання з`явилася, позов визнає повністю та просить задоволити.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_6 , виданого виконавчим комітетом Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області 14 січня 2015 року (а.с.10).

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_7 , виданого 24 січня 1968 року, де ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батьки значаться ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_8 , виданим Червоноградським районним відділом реєстрації актів цивільного стану у Львівській області від 25 вересня 1999 року, ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.12).

7 вересня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Червоноградською державною нотаріальною конторою, згідно якого всі грошові вклади з відповідними відсотками та перерахованою компенсацією у будь-якій сумі, де б вони не знаходилися, у будь-якому банку України , а також цінні папери, що будуть належати їй на час смерті заповіла в рівних частинах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Все решта належне їй рухоме і нерухоме майно, у чому б таке не полягало і де б воно не знаходилося, як набуте до написання заповіту так і отримане після його посвідчення до моменту смерті і на що за законом вона матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серії АВО №385542, виданим державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори 12.12.2000 р., спадкоємцем майна, а саме жилого будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_4 , яка в подальшому зареєструвала за собою даний будинок, що підтверджується реєстраційним посвідченням, серії НОМЕР_9 від 14.12.2000 р., за реєстровим №79 (а.с.13,14).

Листом від 30.05.2018 року № 264 Радехівська державна нотаріальна контора відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,7140 га, оскільки відсутній правовстановлюючий документ - оригінал Державного акту на земельні ділянки (а.с.15).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_10 , виданого 23.01.2001 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 4.05.2000 року №185, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11247, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,7140 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_4 , що також підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.16,19-28).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,206, 258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,7140 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,5926 га - кадастровий номер НОМЕР_3 вартістю 32867,15 грн., та площею 0,1212 га кадастровий номер НОМЕР_11 вартістю 1399,37 грн., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Корчинської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_12 , жителя АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_13 , жительки АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_4 , судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний тест судового рішення виготовлено 18.08.2019 року.