Провадження № 2-з/201/347/2019
У Х В А Л А

18 грудня 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманова В.В. розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни про визнання права спільною сумісною власністю та визнання договору застави недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 17.12.2019 надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни про визнання права спільною сумісною власністю та визнання договору застави недійсним.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 18.12.2019 було відкрито провадження у вищевказаній справі.

Разом із позовною заявою 17.12.2019 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої посилалась на те, що у 2008 році між позивачем та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, проте фактично у шлюбних відносинах сторони перебували з 2001 року, зазначений факт встановлений рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року та ОСОБА_2 не оспорювався. У 2002 році на підставі договору міни від 11 квітня 2002 року ОСОБА_2 набув право власності на нежитлове приміщення, а саме магазин, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене майно було придбано в період незареєстрованого шлюбу з метою ведення спільної діяльності подружжя. Утримання зазначеного майна здійснювалось Позивачем та ОСОБА_2 спільно, ремонт та інші оснащення магазину, придбались на спільні грошові кошти позивачки та відповідача ОСОБА_2 . Письмових договорів щодо поділу майна, або встановлення права на майно лише за ОСОБА_2 не укладалось. А тому, у відповідності до ст. 74 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. 29.10.2003 між ОСОБА_2 та АТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено договір застави нерухомого майна, згідно якого з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитними ресурсами та сплаті пені та інших витрат по здійсненню забезпечених заставою вимог, ОСОБА_2 надав у заставу Банку нежиле приміщення в житловому будинку літ Б-9, приміщення магазину у підвалі поз. 1-4, XXIII площею 54.4 кв.м. на першому поверсі поз. 1-7, площею 140.8 кв.м., вхід в підвал літ.Б, ганок літ. б, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . В порушення вимог закону, без попередньої письмової та нотаріально посвідченої згоди позивача, з метою отримання особистої вигоди, ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №2910003/1-USD від 29.10.2003 та на виконання зобов`язань за кредитним договором, договір застави від 23.10.2003.

У зв`язку з чим просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони всім державним реєстраторам та приватним нотаріусам у розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення магазину, розташованого у підвалі поз. 1-4, XXIII площею 54.4 кв.м. на першому поверсі поз. 1-7, площею 140.8 кв.м., вхід в підвал літ.Б, ганок літ. б, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач ОСОБА_1 зазначає, що майно на яке позивач просить накласти заборону є спільною власністю подружжя, проте вказане, ще не встановлено судом, а навпаки тільки є предметом розгляду у цій справі, та на даний час перебуває у власності АТ «Банк Кредит Дніпро».

Враховано що заява не містить обґрунтування необхідності вжиття саме такого виду забезпечення позову і доказів того, що не вжиття вказаного виду забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову та такий вид забезпечення позову направлений на суттєве обмеження прав власності відповідача

Підводячи підсумок викладеному, вважаю за можливе в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Римської А.В. про визнання права спільною сумісною власністю та визнання договору застави недійсним, відмовити в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни про визнання права спільною сумісною власністю та визнання договору застави недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В.В. Батманова