Справа № 761/1329/19
Провадження № 2/761/3523/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

21.12.2018 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 10118,92 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яка відбулася 19.10.2016 року по вині ОСОБА_1 , який керував автомобілем «МG5» державний номерний знак НОМЕР_1 , було пошкоджено автомобіль «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Разом з тим, водій пошкодженого в ДТП автомобіля ОСОБА_2 звернувся до ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку оскільки автомобіль був застрахований за Договором добровільного страхування №RZ004635. Позивач свої зобов`язання передбачені договором виконав шляхом виплати потерпілому суми страхового відшкодування в розмірі 10118,92 грн. і тепер до нього перейшло право вимоги відшкодування заподіяного збитку на підставі положень статті 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України.

При цьому, як зазначає позивач в даному випадку, відповідач визнав свою вину у скоєнні ДТП та на місці події було складено євро протокол (повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди).

Крім того, на адресу відповідача було направлено вимогу від 26.06.2018 року щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, проте, як зазначає позивач, станом на 08.11.2018 року сума даного страхового відшкодування відповідачем не погашена.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням слухати справу в його відсутність, зазначає в заяві, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовні вимоги до суду не надійшов.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Нормами статті 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Судом в судовому засіданні встановлено, що автомобіль «Лексус», державний номер НОМЕР_2 в період часу з 19.12.2015 року по 18.12.2016 року був застрахований за Договором комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться №RZ004635.

19.10.2016 року в м. Києві по вул. Тарасівська трапилась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «МG5» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

За наслідками даної ДТП було складено європротокол (повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду) від 19.10.2016 року, який підписаний обома учасниками пригоди.

Як вбачається з копії заяви про настання страхового випадку від 19.10.2016 року ОСОБА_2 , як власник автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

Згідно Звіту № 3598/16 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, який 01.11.2016 року складений оцінювачем ТОВ «СОС Сервіс Україна», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Лексус», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП, складає 11272,54 грн.

На підставі страхового акту №UA003/Д01/01 від 17.11.2016 року та розрахунку страхового відшкодування до вказаного акту, платіжним дорученням №47950 від 17.11.2016 року 10118,92 грн. страхового відшкодування перераховано на рахунок ОСОБА_2 .

Водночас, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було направлено претензію від 19.06.2018 року на суму 10118,92 грн., яка залишилась без відповіді.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на правову позицію Верховного Суду за якою особа обирає спосіб здійснення захисту власного права шляхом звернення вимоги до особи, яка завдала шкоди або шляхом звернення до страховика - постанова ВСУ від 16.09.2016 року по справі №6-725цс16, постанова ВСУ від 20.01.2016 по справі №6-2808цс15, постанова ВСУ від 14.02.2018 року у справі №754/1114/15-ц.

Проте суд не може погодитись з позицією позивача, враховуючи, що в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) ОСОБА_1 повідомив, що його цивільна відповідальність застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом №АК/663359.

Поліс є чинним, згідно офіційної інформації, розміщеної на сайті МТСБУ.

Позивач не надав суду доказів, що він звертався до страхової компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування збитків та йому в цьому було відмовлено.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18 відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування та зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, оскільки суду не надано доказів, що у страховика (страхової компанії в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, тому суд вважає, що вимоги позивача є передчасними.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.77-81, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

В позові Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула