КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7041/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Київ

Справа № 358/1332/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.,

за участю секретарів судового засідання Даценко М.М., Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 08 лютого 2019 року, постановлене у складі судді Тітова М.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки житлового будинку із спільної часткової власності,

встановив:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить суд поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 між ним та відповідачем ОСОБА_2 в частках 1/4 та 3/4 згідно варіанту, запропонованого будівельно-технічною експертизою, посилаючись на те, що вказаний будинок залишився їм у спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті матері вони прийняли в установленому законом порядку спадщину в частках відповідно до заповіту та 06 вересня 2017 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області Чайці Ю.І. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1183, на 1/4 частку житлового будинку, загальною площею 106,60 кв.м., з надвірними спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Також 06 вересня 2017 року ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1184, на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,0636 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 . 07 вересня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Відповідачу ОСОБА_2 також були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться в АДРЕСА_1 , та проведено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Оскільки в добровільному порядку вони з відповідачем не дійшли згоди щодо поділу будинку в натурі, то він змушений звернутися з відповідним позовом до суду.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 08 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Виділено в натурі ОСОБА_1 у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , у власність приміщення у житловому будинку літ. «А» загальною площею 31,4 кв.м, що становить 33/100 частки будинку, а саме: 1-4 житлове, площею 11,3 кв.м, 1-5 житлове - 20,1 кв.м.; в господарських будівлях та спорудах 13/100 частину сараю літ. «Д-2», площею 7,0 кв.м., що має вартість 121 916 грн. 70 коп. та становить 26/100 частки у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах.

Виділено в натурі ОСОБА_2 у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , у власність приміщення у житловому будинку літ. «А» з прибудовами літ. «а, а3, Б- 1», загальною площею 75,1 кв.м, що становить 67/100 частки будинку, а саме: 1-1 веранда - 16,0 кв.м, 1-2 кухня - 10,0 кв.м, 1-3 житлове - 10,7 кв.м, 1-6 житлове - 16,2 кв.м, 1-7 ванна - 2,8 кв.м, 1-8 коридор - 2,9 кв.м, 1-9 котельня - 5,4 кв.м, 1-10 кухня - 10,1 кв.м, 1-11 шафа - 1,0 кв.м.; в господарських будівлях та спорудах: погріб під частиною будівлі «а/пг»; сарай літ. «Б-1»; убиральню літ. «б-1»; сарай літ. «б-2»; сарай літ. «Г-1»; 87/100 частину сараю літ. «Д-2» площею 48,65 кв.м., що має вартість 344297,3 грн. та становить 74/100 частки у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах.

Залишено у спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 опорні конструкції будинку; дах та горище будинку; колодязь №1; огорожу №3 та №4; ворота №2.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5363 гривні 20 коп. грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки.

Для відокремлення часток у даному варіанті розподілу необхідно виконати наступні роботи:

співвласнику ОСОБА_1 влаштувати дверний отвір з вулиці в приміщення кімнати 1-4 площею 11,3 кв.м. шляхом демонтажу віконного отвору; влаштувати дверний отвір із приміщення кімнати 1-4 площею 11,3 кв.м в приміщенні кімнати 1-5 площею 20,1 кв.м. шляхом демонтажу частини перегородки, вартістю робіт 11905,2 грн.;

співвласнику ОСОБА_2 замурувати дверні отвори із приміщення кімнати 1-3, площею 10,7 кв.м., в приміщення кімнати 1-4, площею 11,3 кв.м., та з приміщення кімнати 1-6, площею 16,2 кв.м., в приміщення кімнати 1-5, площею 20,1 кв.м., вартістю робіт 1770,0 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7970 грн. 50 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, без повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, та мають значення для правильного вирішення спору.

Тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про поділ між сторонами в натуріжитлового будинку, загальною площею 106,6 кв.м., та господарсько-побутових будівель і споруд поряд з ним, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в частках 1/ 4 та 3/4 відповідно, згідно з Варіантом № 3, запропонованого судовим експертом, за результатами проведеної ним будівельно-технічної експертизи, а також виділення ОСОБА_1 в натурі 1/4 частку земельної ділянки за кадастровим № НОМЕР_1 , площею 0,0636, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , і на якій розміщені житловий будинок, господарські будівлі та споруди після їхнього поділу в натурі.

Вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, всупереч приписам ст. 317, ч. 4 ст. 357, ст. 364 ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України незаконно виділив частки йому та його сестрі у об`єктах самочинного будівництва, що є недопустимим.

Посилається на те, що оскаржуване рішення є неповним та суперечливим, і таким що не вирішує спір між ним і відповідачем. Як вбачається з тексту описової, мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного рішення, питання щодо виділення йому в натурі 1/4 частку вищевказаної земельної ділянки взагалі не розглядалося судом, і як наслідок, існуючий спір стосовно цього між ним і його сестрою залишився не вирішеним.

Зазначає, що суд першої інстанції, вказуючи у рішенні про часткове задоволення позовних вимог, в порушення приписів ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, не вказав, які саме позовні вимоги задоволено, а які з них - залишено без задоволення.

Також, в описовій та мотивувальній частинах оскаржуваного рішення судом не визначено чітко позицію відповідача щодо позовних вимог, не вказано, якими саме доказами відповідач обґрунтовує свою позицію щодо позовних вимог, не зазначено, чим і яким чином відповідач мотивує своє часткове визнання його позовних вимог, та не навів, в якій частині вона їх визнає.

Звертає увагу на те, що упродовж судового розгляду справи в суді першої інстанції до нього не надходили від відповідача ні відзив, ні будь-які її письмові заперечення проти позову. Відсутні вони й в матеріалах цієї судової справи. Однак, як вказано в протоколі судового засідання по даній справі від 13.11.2018 року та зазначено в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, ОСОБА_2 позов визнала частково, не заперечувала проти поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, просила виділити їй 3/4 частини цього майна згідно Варіанту № 1,із тих варіантів поділу вищевказаного домоволодіння, які були запропоновані судовим експертом за висновками проведеної будівельно-технічної експертизи. В свою чергу, позивач наполягав на поділі вищезазначеного домоволодіння за варіантом № 3 , який є найменш витратним як для нього, так і для відповідача. Але, при цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які документи (докази), долучені відповідачем, які б спростовували його вимоги, доводи та аргументи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бузинний А.С. підтримали доводи апеляційної скарги та просили скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - адвокат Шкребтій В.В. просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 після смерті їх матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняли в установленому законом порядку спадщину в частках відповідно до заповіту та 06 вересня 2017 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області Чайці Ю.І. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1183, на 1/4 частку житлового будинку, загальною площею 106,60 кв.м., з надвірними спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

06 вересня 2017 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області Чайці Ю.І. було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1184, на 1/4 частку земельної ділянки загальною площею 0,0636 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 . 07 вересня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Відповідачу ОСОБА_2 06 вересня 2017 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1183, на 3/4 частини житлового будинку, загальною площею 106,60 кв.м., з надвірними спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

06 вересня 2017 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області відповідачу ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1-1184, на 3/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,0636 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 та проведено державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.

Виконавчий комітет Богуславської міської ради Київської області своїм рішенням від 20 грудня 2018 року не надав дозволу ОСОБА_1 на переобладнання житлового будинку по АДРЕСА_1 на дві окремі квартири. Своє рішення належним чином не мотивував.

Із висновку будівельно-технічної експертизи №72/18 від 22 серпня 2018 року судом встановлено, що існує можливість поділу будинку АДРЕСА_1 на дві окремі ізольовані квартири в частках близьких до ідеальної часток співвласників та запропоновано чотири варіанти поділу будинку, господарських будівель і споруд.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, рішення виконавчого комітету Богуславської міської ради про неможливість поділу будинку не може бути прийнято до уваги судом, оскільки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи є технічна можливість у відповідності до норм чинного законодавства поділити спірний будинок між сторонами по справі. Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів та пояснень сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування першого варіанту поділу будинку в натурі, що запропонований у висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно першого варіанту будівельно-технічної експертизи необхідно виділити в натурі ОСОБА_1 у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , у власність приміщення у житловому будинку літ. «А» загальною площею 31,4 кв.м, що становить 33/100 частки будинку, а саме: 1-4 житлове площею 11,3 кв.м, 1-5 житлове - 20,1 кв.м.; в господарських будівлях та спорудах 13/100 частину сараю літ. «Д-2» площею 7,0 кв.м., що має вартість 121 916 грн. 70 коп. та становить 26/100 частки у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах.

ОСОБА_2 необхідно виділити в натурі у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , у власність приміщення у житловому будинку літ. «А» з прибудовами літ. «а, а3, Б- 1», загальною площею 75,1 кв.м, що становить 67/100 частки будинку, а саме: 1-1 веранда - 16,0 кв.м, 1-2 кухня - 10,0 кв.м, 1-3 житлове - 10,7 кв.м, 1-6 житлове - 16,2 кв.м, 1-7 ванна - 2,8 кв.м, 1-8 коридор - 2,9 кв.м, 1-9 котельня - 5,4 кв.м, 1-10 кухня - 10,1 кв.м, 1-11 шафа - 1,0 кв.м.; в господарських будівлях та спорудах: погріб під частиною будівлі «а/пг»; сарай літ. «Б-1»; убиральню літ. «б-1»; сарай літ. «б-2»; сарай літ. «Г-1»; 87/100 частину сараю літ. «Д-2» площею 48,65 кв.м., що має вартість 344297,3 грн. та становить 74/100 частки у житловому будинку, господарських будівлях та спорудах.

У спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно залишити опорні конструкції будинку; дах та горище будинку; колодязь №1; огорожу №3 та №4; ворота №2.

При такому поділі необхідно стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5363 гривні 20 коп. грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки.

Для відокремлення часток у даному варіанті розподілу, необхідно виконати наступні роботи:

- співвласнику ОСОБА_1 влаштувати дверний отвір з вулиці в приміщення кімнати 1-4 площею 11,3 кв.м. шляхом демонтажу віконного отвору; влаштувати дверний отвір із приміщення кімнати 1-4 площею 11,3 кв.м в приміщенні кімнати 1-5 площею 20,1 кв.м. шляхом демонтажу частини перегородки, вартістю робіт 11905,2 грн.;

- співвласнику ОСОБА_2 замурувати дверні отвори із приміщення кімнати 1-3 площею 10,7 кв.м в приміщення кімнати 1-4 площею 11,3 кв.м та з приміщення кімнати 1-6 площею 16,2 кв.м в приміщенні кімнати 1-5 площею 20,1 кв.м., вартістю робіт 1770,0 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про виділення відповідачу колодязя №1 та воріт із хвірткою №2, а йому - огорожі №3, є необґрунтованими, оскільки такі вимоги є відхиленням від висновку будівельно-технічної експертизи та не обґрунтовані допустимими доказами, якими могли бути висновки експертів.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи, доведеними наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, зробленими з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 380 ЦК України передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно частин 3, 4 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Аналіз змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо відсутності в оскаржуваному рішенні мотивованого обґрунтування підстав, чому саме суд погодився з запереченням відповідача та визначив перший варіант розподілу будинку, що був визначений судовим експертом, - не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів як підстава для скасування оскаржуваного рішення відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, оскільки зазначене не призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з даних технічного паспорту на житловий будинок та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, будинок АДРЕСА_1 має загальну площу 106,6 кв.м., в тому числі житлову - 58,3 кв.м., складається із чотирьох жилих кімнат наступною площею: кімната 1-3 - площею 10,7 кв.м., кімната 1-4 - 11,3 кв.м., кімната 1-5 - 20,1 кв.м., кімната 1-6 - 16,2 кв.м. Суміжними приміщеннями до житлових кімнат є кухня 1-2, площею 10,0 кв.м. та веранда 1-1, площею 16,0 кв.м.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 72/18 від 22 серпня 2018 року, проведеної на підставі ухвали Богуславського районного суду Київської області від 30 травня 2018 року судовим експертом ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «Юрекс» Комашко Р.В. , об`ємно-планувальне рішення будинку виконані таким чином, що забезпечити виділ приміщень із вказаними площами, які відповідають часткам співвласників, неможливо.

Крім того, площа 26,6 кв.м., що повинна належати позивачу ОСОБА_1 відповідно до його ідеальної частки, є меншою від мінімальної площі квартири, визначених у п. 2.22 ДБН В.2.2-15 ( 30 кв.м.). Тому поділ будинку у відповідності до ідеальних часток є неможливим.

Враховуючи об`ємно-планувальне рішення будинку та вимоги нормативної документації, на розгляд суду запропоновано чотири варіанти поділу із частками, наближеними до ідеальних. Визначення варіантів поділу проводилось на основі побажань, які були озвучені співвласниками під час дослідження на місці ( а.с. 63-110).

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 пояснив, що останні десять років у спірному будинку він не проживає, а мешкає разом із дружиною та донькою за іншою адресою, у двокімнатній квартирі разом з родичами дружини. Відповідач ОСОБА_2 постійно проживала разом з покійною матір`ю у спірному будинку та продовжує проживати у кімнатах, які позивач просить виділити йому. Оскільки позивач має малолітню дитину, яку потрібно забезпечити окремою кімнатою, то він просив розподілити будинок за 3-м варіантом розподілу, відповідно до якого позивачу виділяються кімнати 1-3, площею 10,7 кв. та 1-4, площею 11,3 кв.м., та кухню, площею 10,0 кв.м.

Відповідач ОСОБА_2 , погоджуючись із рішенням суду першої інстанції та заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, пояснила, що вона постійно проживає у спірному будинку, який обладнаний системою опалення із газовим котлом. Проте оскільки така система опалення потребує значних затрат, то відповідач із сім`єю постійно проживає у кімнаті 1-3, площею 10,7 кв.м. та користується кухнею 1-2, площею 10,0 кв.м. Кухня та кімнати 1-3 та 1-4 обладнані пічним опаленням, тому у разі виділення кухні та обох зазначених кімнат позивачу, відповідач буде позбавлена доступу до пічного опалення, що буде значно ущемляти її права та інтереси. Щодо приміщень будинку та надвірних будівель, раніше визначених як самочинне будівництво, то 03 квітня 2018 року відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а також відповідачу видано новий технічний паспорт.

Враховуючи вищевикладені пояснення сторін та технічні характеристики спірного будинку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про розподіл будинку за першим варіантом, що запропонований експертом, оскільки у такому випадку обидві сторони будуть мати доступ до пічного опалення, яке забезпечує обігрів: кімнат, виділених позивачу, - 1-4 та 1-5 , площею 11,3 кв.м. та 20,1 кв.м. відповідно, а також кімнат, виділених відповідачу - 1-3 та 1-6, площею 10,7 кв.м. та 16,2 кв.м.

При такому варіанті також дотримано вимоги державних будівельних норм щодо мінімальної житлової площі, яка повинна бути в ізольованій квартирі. Так, відповідно до п.2.24 Державних будівельних норм «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення. ДБН В.2.2.-15-2005», площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв.м, в інших квартирах - не менше 17 кв.м. мінімальна площа спальні на одну особу - 10 кв.м, на дві - 14 кв.м. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 кв.м, у дво- та більше кімнатних - 8 кв.м.

Тоді як у разі розподілу будинку за варіантом № 3 , який просить в апеляційній скарзі застосувати позивач, при якому йому буде виділено кухню 1-2, та кімнати 1-3 (10,7 кв.м) , 1-4 ( 11,3 кв.м.), відповідач буде позбавлена доступу до пічного опалення, чим будуть порушені її права власника 3/4 частин будинку, який є місцем її постійного проживання. Також будуть порушені вищевказані вимоги державних будівельних норм.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом було незаконно виділено позивачу та відповідачу частки у об`єктах самочинного будівництва, - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих сторонам, та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 вересня 2017 року, житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами містить об`єкти самочинного будівництва, а саме: котельня «а3», тамбур «а3-1», сарай «В-1», сарай «б2-1», сарай «Д-2».

Разом з тим, в копії технічного паспорту на садибний ( індивідуальний) житловий будинку АДРЕСА_1 від 02.03.2018 року ( а.с. 43-45) та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 1194033-05 від 03 квітня 2018 року ( а.с. 46) відсутній перелік самочинно збудованих будівель. Зазначена обставина була врахована експертом та правильно прийнята до уваги судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що судом було здійснено поділ об`єктів самочинного будівництва.

Посилання позивача в суді апеляційної інстанції на те, що сарай «Д-2» був збудований ним за власні кошти з дозволу матері, використовується ним як майстерня і належить позивачу особисто, а тому повинен бути виключений із розподілу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що судом не було розглянуто його позовну вимогу про виділення йому в натурі 1/4 частку земельної ділянки, на якій розміщені житловий будинок та господарські споруди, а також прохання в апеляційній скарзі вирішити зазначену позовну вимогу, колегія суддів також не приймає до уваги як підставу для скасування оскаржуваного рішення, оскільки ч. 6 ст. 367 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2018 року представником позивача було заявлено клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для визначення дійсної вартості спірного будинку, встановлення технічної можливості розподілу житлового будинку в натурі на дві окремі ізольовані квартири та визначення можливих варіантів поділу нерухомого майна. Вказане клопотання було судом задоволено та ухвалою від 30 травня 2018 року по справі призначено експертизу з викладених питань.

29 листопада 2018 року в суді першої інстанції було зареєстровано заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, в яких позивач виклав уточнені позовні вимоги щодо розподілу будинку, господарських будівель і споруд. Вимог щодо поділу земельної ділянки заявлено не було.

Враховуючи, що позивачем були заявлені позовні вимоги про розподіл в натурі житлового будинку, господарських будівель і споруд, саме щодо цих вимог було проведено відповідну експертизу, і зазначені позовні вимоги були вирішені судом, то правові підстави для розгляду в суді апеляційної інстанції позовних вимог, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, - відсутні.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374- 375, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 08 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2019 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Чобіток А.О.