Номер провадження: 22-ц/813/2363/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Морозова Олександра Вікторовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2015 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про визнання договору іпотеки недійсним, в якій зазначає, що 10 липня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір № 2008/39-17/9, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 308000,00 доларів США. В забезпечення виконання зазначеного договору, ОСОБА_2 був укладений з АКБ «Укрсоцбанк» іпотечний договір від 01.07.2008 року, згідно з яким було передано банку в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивач зазначає, що відповідно довідки № 40 «витяг із домової книги про склад родини» від 24.09.2012 року на момент укладення спірного договору в зазначеній квартирі крім ОСОБА_2 зареєстрованого з 30.04.2004 року, ОСОБА_1 зареєстрованої з 02.09.2002 року, ОСОБА_4 зареєстрованого з 19.06.2006 року, зареєстровані також неповнолітні та малолітні особи, а саме: ОСОБА_5 1991 р.н., зареєстрованого з 02.09.2002 року; ОСОБА_6 2001 р.н., зареєстрованого з 02.09.2002 року; ОСОБА_7 1991 р.н., зареєстрованої з 14.05.2007 року. Позивач посилається на ст.32 ЦК України, ст.177 СК України та ст.17 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання, у зв`язку з чим просить суд визнати договір іпотеки від 10.07.2008 року укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець та зареєстрований в реєстрі за № 1238 недійсним (т.1, а.с.3-5).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2017 року (головуючий - суддя Шенцева О.П.) було вирішено позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору недійсним задовольнити (т.1, а.с.131-132).

Не погоджуючись із вказаним рішенням 31 жовтня 2017 року Морозов О .В. представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення Приморського районного суду від 07 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення визнав достатніми доказами лише надану позивачем довідку № 40 від 24.09.2012 року без перевірки її дійсності, та зовсім не взяв до уваги, що встановлена судом довідка ОСББ «Світанок» від 09.06.2008 року про те, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , прописані та проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а також довідка № 40 від 24.09.2012 року надана позивачем, підписані одними й тими ж особами, а саме головним бухгалтером ОСОБА_9 і паспортисткою ОСОБА_10 . Також апелянт вказує, що суд першої інстанції розглянув вказану цивільну справу без копії кредитної справи ОСОБА_2 по кредитному договору № 2008/39-17/9 від 10.07.2008 року, яку було витребувано згідно ухвали суду; позивачем також було пропущено строки позовної давності для пред`явлення вимог про визнання недійсним іпотечного договору, оскільки позивачу було відомо про укладення зазначено кредитного договору з 10.07.2008 року, що підтверджується нотаріально завіреною заявою позивача про надання дозволу на передачу квартири в іпотеку банку від 10.07.2008 року та на договір поруки, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на забезпечення виконання ОСОБА_2 за договором кредиту (т.1, а.с.136-140).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року було відкрито апеляційне провадження (т.1, а.с.151) та ухвалою від 24 листопада 2017 року справу призначено до розгляду (т.1, а.с.152).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

В судовому засіданні 19.12.2019 року було задоволено клопотання представника ПАТ «Альфа Банк» про заміну сторони відповідача-апелянта ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - ПАТ «Альфа Банк». Інша сторона проти задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти і звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням неповнолітніх є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові. Таким чином, суд першої інстанції зробив висновок, що відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування при укладанні спірного договору іпотеки, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 , право користування якою мали ОСОБА_7 1991 р.н. ОСОБА_5 1991 р.н., ОСОБА_6 , які є дітьми ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , є підставою для визнання цього договору іпотеки недійсним.

Разом з тим, повністю погодитись з таким висновками суду не можна виходячи з наступного.

При вирішенні справ за позовом в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки на підставі порушення статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки) в кожному конкретному випадку суди повинні: 1) перевіряти наявність у дитини права користування житловим приміщенням на момент укладення оспорюваного договору, а також місце її фактичного постійного проживання; 2) ураховувати добросовісність поведінки іпотекодавця щодо надання документів про права дітей на житло, яке є предметом іпотеки, при укладенні оспорюваного договору; 3) з`ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Отже, вчинений батьками (усиновлювачами) правочин стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.07.2008 р. ОСОБА_2 уклав з відповідачем АКБ «Укрсоцбанк» кредитний договір №2008/39-17/9 (т.1, а.с. 79-82), який було забезпечено договором іпотеки від тієї ж дати, укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. 10.07.2008 року та зареєстрований в реєстрі за номером 1238 (т.1, а.с. 8-10). В подальшому АКБ «Укрсоцбанк» приведено у відповідність до діючого законодавства в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

З матеріалів нотаріальної справи (т.1, а.с. 75-95) вбачається, що при посвідченні спірного договору іпотеки приватний нотаріус керувався відомостями що містяться у довідці від 09.06.2008 року про реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 лише повнолітніх осіб ОСОБА_2 зареєстрованого з 30.04.2004 р., ОСОБА_1 , зареєстрованої з 02.09.2002 р. і ОСОБА_4 зареєстрованого з 19.06.2006 р. (т.1, а.с. 85). Аналогічна довідка за змістом знаходиться в матеріалах копії кредитної справи (т.2, а.с. 148).

Разом з тим в додатку до позову позивачкою була додано копію довідки №40 від 24.09.2012 р., відповідно до якої в зазначеній квартирі на час укладення спірного договору іпотеки насправді були зареєстровані та проживали: третя особа ОСОБА_2 зареєстрований з 30.04.2004 р., позивачка ОСОБА_1 , зареєстрована з 02.09.2002 р., ОСОБА_4 , зареєстрований з 19.06.2006 р. а також неповнолітні та малолітні особи: донька третьої особи - ОСОБА_7 1991 р.н. зареєстрована з 14.05.2007 р., син позивачки ОСОБА_5 1991 р.н., зареєстрований з 02.09.2002 р.; син позивачки і третьої особи ОСОБА_6 2001 р.н., зареєстрований з 02.09.2002 р. (т.1, а.с. 11).

Надаючи оцінку вказаним копіям довідкам (оригінали суду апеляційної інстанції не надавались) суд першої інстанції вказав, що у підписній позивачкою згоді, що міститься у нотаріальній справі, на укладення її чоловіком спірного договору іпотеки, відсутнє засвідчення про відсутність прав третіх осіб, а також вказівки, що вказаний правочин не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей. Крім того і в п.1.6. спірного договору іпотеки відсутнє твердження про те, що договір іпотеки не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей. Відповідно суд першої інстанції зробив висновок, що відсутність таких застережень свідчить про добросовісність поведінки як позивачки, так і третьої особи, іпотекодавця. Разом з тим, слід звернути увагу, що вказані застереження не є частиною обов`язкових вимог, що висуваються до договору законодавством, а є надбанням нотаріальної практики, з метою забезпечення прав кредитора від можливих зловживань з боку іпотекодавця. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, за якими саме типовими договорами відповідача здійснювалось порівняння з метою встановлення індивідуального підходу (а в контексті порушеного питання - індивідуальності) в укладанні цього саме договору (фактично обізнаності та згоди банку на отримання в іпотеку, майна яке обтяжене правами третіх осіб). Таким чином, висновок суду в цій частині є безпідставним.

Щодо інших доводів щодо порушення прав неповнолітньої дитини як підстави для визнання договору недійним. Власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій (постанова ВСУ від 30.09.2015 року). Як вбачається з тексту заяви ОСОБА_1 надала згоду своєму чоловіку ОСОБА_6 на укладання договору іпотеки на умовах, які ним будуть визначені самостійно (т.2, а.с. 56). Надаючи згоду на укладення договору іпотеки на умовах визначених іпотекодавцем ОСОБА_2 сторона позивача розумно повинна була передбачити наслідки таких дій, та в коло її інтересів повинно було входити і забезпечення потенційних інтересів дитини, зокрема шляхом не надання такої згоди. Передбачене статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки) положення про необхідність отримання дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке мають діти, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання такого договору недійсним за позовом їх батьків є порушення майнових прав дітей унаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на його укладення. При цьому згідно зі ст. 18 вказаного закону (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки) органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Окремо апеляційний суд зауважує, що як вказав ВСУ в Постанові від 22.06.2016 року у справі №6-1024цс16 згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували права членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. Власник майна, який є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування.

Фактично, про приховування / замовчування про права дитини щодо житла, яке обтяжується іпотекою йшлося також в постанові ВСУ № №6-1024цс16 від 22.06.2016 року та № 6-1002цс17 від 10.07.2017 року, загальним висновком з яких буде наступний: батьки, які під час укладання договору іпотеки не повідомили банк про наявність прав дитини на іпотечне майно, не мають права посилатись на ці права, як на підставу для визнання такого іпотечного договору недійсним. Таке право залишається у органу опіки та піклування, проте суд повинен встановити, яким саме чином порушуються права дитини укладеним іпотечним договором. При цьому щодо права неповнолітнього на житло слід виходити з того, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї (правова позиція висловлена Верховним судом України під час розгляду справи № 6-158цс14 та справи №6-709цс16 ).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та відмовляє в задоволенні позовних вимог

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Морозова Олександра Вікторовича- задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки недійсним - залишити без задоволення.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

19.12.2019 року м. Одеса