Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Когут С.І.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 ,про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 ,виданого 28.05.2012 р.районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району,вона та її син ОСОБА_3 є співвласниками 51/100 частин квартири спільного заселення за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 була зареєстрована у спірній квартирі 14.07.2015 р.за згодою позивача як член сім`ї власника житла,проте фактично у квартирі ніколи не мешкала,фактичне місце її проживання позивачу невідомо.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача,який не користується спірним житлом,на теперішній час не являється членом сім`ї власника,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.Пояснила,що у 2015 р.вона як співвласник спірної квартири після одруження сина дала згоду зареєструвати відповідача у власній квартирі як члена сім`ї,проте відповідач у це житло ніколи не вселялася,під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 ,мешкала з ним у Хортицькому районі м.Запоріжжя,а з квітня 2018 р.пішла з сім`ї та її місце перебування невідомо.Реєстрацію проживання за адресою квартири позивача відповідач не припинила,чим створила їй як власнику перешкоди у користуванні квартирою та матеріальні складнощі в утриманні цього житла.

Відповідач в судове засідання не з*явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду із зазначенням про відсутність адресата,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав.

Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи.

Третя особи в судове засідання не з`явились,надіслали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі,підтвердили викладені у позові обставини.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,заяв по суті справи не подавав,що не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши позивача та свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 ,виданого 28.05.2012 р.районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району,вона та її син ОСОБА_3 є співвласниками 51/100 частин квартири спільного заселення за адресою АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,про що надані відповідні витяги.

З наведеного суд встановив,що позивач набула право власності на вказану вище квартиру у встановлений законом спосіб та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані.

З 14.07.2015 р.у квартирі,що є власністю позивача,була зареєстрована відповідач ОСОБА_2 як член сім`ї власника,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради,реєстрація відповідача була проведена за згодою позивача як співвласника житла.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,особа,яка за згодою власника була зареєстрована у належному йому житловому приміщенні,втрачає право користування житловим приміщенням ,якщо протягом року не проживає у ньому без поважних причин.

Свідок ОСОБА_7 в суді показала,що у квартирі позивача ОСОБА_1 ,з якою вона знайома та мешкає по-сусідству з 1995 р.,зареєстрована,проте ніколи не мешкала її колишня невістка ОСОБА_2 ,її речей у квартирі немає, свідку відомо,що ОСОБА_2 під час шлюбу з сином позивача мешкала у іншому житлі,на спірну квартиру не претендувала.

Свідок ОСОБА_8 в суді показала,що з 2004 р.мешкає в одному будинку з позивачем,спілкується з нею як із сусідкою,у квартирі позивача її невістка ОСОБА_2 ніколи не мешкала,після розлучення з сином позивача відповідач вселитись у спірну квартиру не намагалась,участі у витратах на його утримання не брала.

Свідок ОСОБА_9 в суді показав,що після реєстрації шлюбу його сина ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ,остання на прохання сина була зареєстрована у спірній квартирі для можливості отримувати соціальні виплати на дитину,проте фактично мешкала сім`я сина окремо у Хортицькому районі,в спірну квартиру відповідач ніколи не вселялась,речей її у квартирі немає.Після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_3 ,відповідач пішла із сім`ї,місце її мешкання невідоме.

Аналізуючи наведене,суд дійшов висновку,що відповідач ОСОБА_2 ,хоча і була зареєстрована у спірному житловому приміщенні за згодою власника,проте фактично цим житлом з 2015 р.понад встановлені законом строки не користувалася без поважних причин.

З 03.01.2019 р.відповідач ОСОБА_2 не являється членом сім`ї власників спірної квартири,підстави для користування нею їх власністю відсутні,водночас, реєстрація відповідача створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні власністю.

На підставі ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 ,такою,що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко