Справа № 510/1950/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Пройка С.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_3 , позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечувала, просив розглянути справу у його відсутності.

Законний представник позивача на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін; копія договору купівлі - продажу від 05.04.2019р.; копія розписки від 05.04.2019р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.04.2008р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.04.2008р.; копія технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що відповідачу належить житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.04.2008р.

05.04.2019 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , була досягнута домовленість про купівлю-продаж вищезазначеного житлового будинку. У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передала відповідачу обумовлену суму, про що свідчить розписка, а вона передала нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонувала ОСОБА_3 привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, з`ясувалось, що на той час у відповідача відсутні були правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що робить неможливим укласти договір купівлі - продажу у нотаріальній формі. Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто відповідач запевнив, що усі питання вирішить та оформлять правочин.

Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку відповідач (продавець) не мав на це повноваження. Враховуючи вищенаведене, законний представник позивача була вимушена звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші у сумі 78 000 грн., що підтверджується розпискою, а позивачу - об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висував вимоги щодо повернення вказаного житлового будинку та земельної ділянки, не заперечував проти визнання права власності за позивачем.

Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Так, позивач набула право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши його у відповідача, яку він фактично не мав права відчужувати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 330, 328, 388, ЦК України (2003 р.) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ,

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков