У Х В А Л А

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 642/6930/18

провадження № 61-14846ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу неповнолітній дитині на виїзд за межі України,

В С Т А Н О В И В :

02 серпня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у вказаній справі із пропуском строку на касаційне провадження.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Апеляційним судом Донецької області прийнято постанову 20 червня 2019 року, повний текст постанови складено 27 червня 2018 року, тому останній день строку на касаційне оскарження (з урахуванням вихідних днів ) припадав на 29 липня 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст судового рішення він отримав 02 липня 2019 року, проте належних та допустимих доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови не надав.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Отже, заявнику необхідно надати належні та допустимі докази на підтвердження дати отримання ним повного тексту судового рішення, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки заявником не виконано вимоги пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме : не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, розстрочення чи відстрочення його сплати, зменшення розміру судового збору, відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду) за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

З позовом про надання дозволу неповнолітньої дитини на виїзд за межі України позивачзвернулась у грудні 2018 року. В позові заявлено одну немайнову вимогу, а тому розмір судового збору за подання цього позову складав 704, 80 грн. Тому розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 1 409, 60 грн (704,80 грн?200%).

Тому заявнику необхідно надіслати до Верховного Суду документ про сплату судового збору в розмірі 1 409, 60 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку: 207.

Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки у порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не додано копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Повноваження суду касаційної інстанції визначені статтею 409 ЦПК України.

Заявник, відповідно до резолютивної частини поданої ним касаційної скаргипросить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Тобто заявником не вказано наслідків розгляду її касаційної скарги, які передбачені статтею 409 ЦПК.

З огляду на зазначене, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно уточнити вимоги до суду касаційної інстанції щодо оскаржуваних судових рішень, з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров