РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси

під головуванням судді Єршової Л.С.,

за участі секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з позовом до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у якому позивач, згідно з уточненою позовною заявою від 23.05.2018 року, просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право на спадкування Ѕ частини спадкового майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкоємцем першої черги; стягнути з відповідача судові витрати.

Позов подано з підстав усунення від права на спадкування чоловіка померлої, який на думку позивача, ухилявся від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_7 через тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, а відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, тому згідно статті 1224 ЦК України його слід усунути від права на спадкування за законом спадщини померлої.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Загороднюка В.І. від 07.07.2017 року відкрито провадження по справі.

31.10.2017 року представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Сокалюком В.П. були надані до суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 , у яких він просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що його довіритель від спадщини після смерті дружини не відмовлявся, за життя дружини він був не проти надавати їй допомогу, хоч і сам є непрацездатною особою (пенсіонером) але з проханням її надати до нього вона не зверталася.

Ухвалою суду від 31.10.2017 року було задоволено заяву представника позивача та витребувано з Шостої Одеської нотаріальної контори м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 19-б) належним чином завірену копію спадкової справи №66/2017 року до майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.11.2017 року на виконання вказаної вище ухвали суду Шостою одеською державною нотаріальною конторою до суду була надана належним чином завірена копія спадкової справи №66/2017, заведена щодо майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, ухвалою суду від 31.10.2017 року було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та заборонено Шостій одеській державній нотаріальній конторі видавати Бойко Михайлу Яковлевичу свідоцтво про право на спадщину відносно майна ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , по спадковій справі №66/2017.

У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_8 , за допомогою системи автоматизованого документообігу суду визначено, що розгляд цієї справи здійснюватиме суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. (протокол повторного авторозподілу від 29.01.2019 року).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 04.02.2019 року справу за вищевказаним позовом ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 16.09.2019 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позов.

У судовому засіданні 14.11.2019 року були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_7 знаходилася у безпорадному стані та догляд за нею здійснювала позивач, відповідача вона рідко бачила, їй невідомо про те, чи зверталася ОСОБА_7 до чоловіка ОСОБА_3 за допомогою.

Свідок ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_7 не знаходилася у безпорадному стані, хоча і мала онкологічне захворювання, працювала до самої смерті та померла на робочому місці, мала достатнє матеріальне забезпечення для життя, ні до кого за допомогою не зверталася, з сестрою спілкувалася дуже рідко.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 від 11.01.2017 року, актовий запис №462 (а.с.66).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_3 .

У померлої ОСОБА_7 є чоловік ОСОБА_9 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №2 від04.03.2017 року, актовий запис №927 (а.с.7), який на час відкриття спадщини досяг пенсійного віку та є непрацездатним.

З матеріалів спадкової справи №66/2017 вбачається, що 06.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65).

У померлої ОСОБА_7 (дівоче прізвище ОСОБА_10 ) є сестра ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_10 ), що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_11 № НОМЕР_4 від 25.01.2017 року, актовий запис №62 (а.с.5), та свідоцтвом про народження ОСОБА_12 серії НОМЕР_5 від 08.02.1961 року, актовий запис №32 (а.с.10), де у графі батько зазначено ОСОБА_13 , в графі мати ОСОБА_14 .

21.03.2017 року до Шостої одеської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58).

Відповідно до листа №906/02-14 від 21.03.2017 року державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори Ільницької Г.П. повідомлено ОСОБА_1 про наявність у померлої ОСОБА_7 , спадкоємця за законом згідно статті 1261 ЦК України, а черга закликання ОСОБА_1 - згідно статті 1262 ЦК України (а.с.63).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Разом із тим, згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частина 6 цієї статті передбачає, що положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім цього, необхідно встановити чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що померла ОСОБА_7 хворіла на онкологічне захворювання. При цьому, згідно з довідкою філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 27.09.2017 року ОСОБА_7 у 2016 році у бухгалтерію не надавалось листків непрацездатності (а.с.35).

Також, згідно з довідкою №ПКВЧДК-3-82/131 від 18.10.2017 року ОСОБА_7 працювала у виробничому підрозділі пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді завідувача виробництва цеху харчування та була виключена зі списків особового складу у зв`язку зі смертю 18.01.2017 року наказом №62/ос (а.с.34).

Таким чином, судом не встановлено факту перебування померлої ОСОБА_7 у безпорадному стані.

Отже, померла не потребувала допомоги саме від відповідача ОСОБА_3 , за наданням такої допомоги до нього не зверталася.

Суд враховує, що сторони не надали докази, які б свідчили про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером, тобто вважається непрацездатною особою.

Пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що відповідач ухилявся від надання матеріальної допомоги померлій ОСОБА_7 , а тому згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України не має права на спадкування, розцінюються судом критично, оскільки матеріали справи таких доказів не містять, а у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила, що померла ОСОБА_7 за допомогою до ОСОБА_3 не зверталася.

Таким чином, позивач не довела, що відповідач умисно ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, та потребу спадкодавця в допомозі саме відповідача.

Щодо вимоги ОСОБА_1 стосовно визнання за нею права на спадкування Ѕ частини спадкового майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкоємцем першої черги, суд приходить до висновку про необхідність у залишенні її без задоволення, оскільки вона є похідною від вимоги про усунення відповідача від спадкування після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже і необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для усунення відповідача від права на спадкування на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України відсутні, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом (постанова від 19.03.2018 року по справі №396/180/17-ц).

Керуючись статтями 4-7, 10-13, 19, 258, 265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.12.2019 року.

Суддя Л.С. Єршова