Справа № 347/430/19
Провадження № 2/347/369/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 квітня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 позичила у нього 9 (дев`ять) тисяч гривень 00 копійок за борговою розпискою. Строк виконання зобов`язання, повернення боргу, за договором позики укладеного у простій письмовій формі сторонами встановлено до 25 липня 2018 р. А також 26 квітня 2018 року ОСОБА_2 позичила у нього, 2 (дві) тисячі гривень 00 копійок за борговою розпискою. Строк виконання зобов`язання, повернення боргу, за договором позики укладеного у простій письмовій формі сторонами встановлено до 10 травня 2018 року. Станом на 21 березня 2019 р. відповідачка в справі взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу не виконує. Просить стягнути із ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь заборгованість за борговими розписками в загальному розмірі 11 000 грн . Просить позов задоволити.

Позивач подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач була повідомлена про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 22.08.2019 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст.526 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено в судовому засіданні 18 квітня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 позичила у позивача в справі ОСОБА_1 9 (дев`ять) тисяч гривень 00 копійок за борговою розпискою (а.с.3). Строк виконання зобов`язання повернення боргу, за договором позики укладеного у простій письмовій формі сторонами встановлено до 25 липня 2018 р.

А також 26 квітня 2018 року ОСОБА_2 позичила у позивача ОСОБА_1 2 (дві) тисячі гривень 00 копійок за борговою розпискою (а.с.4). Строк виконання зобов`язання, повернення боргу, за договором позики укладеного у простій письмовій формі сторонами встановлено до 10 травня 2018 року.

Як ствердив позивач в справі на даний час відповідачкою не виконано взяті на себе боргові зобов`язання та не повернуто йому кошти , що в загальному складає борг в сумі 11 000,00 грн

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З цього приводу Верховним Судом України в постанові від 18 жовтня 2017 року у справі № 6-1662цс17 висловлений правовий висновок, де зазначено, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених обставин робити відповідні правові висновки.

Згідно, ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідачка отримала грошові кошти та зобов`язалася їх повернути, про що зазначено як в розписках (а.с.3, 4) .

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1,2 ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Проте, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не виконала своє зобов`язання за борговою розпискою та не повернула отримані нею грошові кошти у термін вказаний у розписках.

Згідно ч.1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути судовий збір, який у даній справі становить 768,40 грн.

На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН невідомо, жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 заборгованість за борговими зобов`язаннями в сумі 11 000 грн (одинадцять тисяч гривень 00 копійок ) а також 768,40 грн оплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І. Крилюк