Справа № 138/1715/19
Провадження №:2/138/683/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2019 року м. Могилів - Подільський

Суддя Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії Бердичівського гарнізону Житомирської області, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України в особі житлової комісії про визнання незаконним зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вказане вище цивільна справа.

21.08.2019 до суду надійшло вказане вище клопотання позивача, в порядку ст. 127 ЦПК України, про поновлення строку позовної давності, яке мотивоване тим, що у відзиві на позов відповідач військова частина НОМЕР_2 просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Позивач зазначає, що його право на житло було порушено ще в січня 2000 року, про що йому не було відомо до березня 2016 року. Позивач вказує, що житлова комісія військової частини НОМЕР_3 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 не надіслала позивачу рішення про зняття його з обліку. З метою досудового врегулювання спору позивач в травні, червні та липні 2018 року звертався із письмовими заявами до начальника КЕВ м. Житомир, до військової частини НОМЕР_3 , з проханням надати йому рішення або витяг з протоколу житлової комісії про зняття його з обліку 28.01.2000. Також, 31.05.2018 позивач звертався із рапортом до житлової комісії в/ч НОМЕР_2 з проханням переглянути дату його зарахування на квартирний облік на що йому було надано відмову. Крім того, позивач вказує, що з 28.05.2016 по 31.07.2017 він перебував у зоні АТО та безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції.

Зважаючи на викладене, позивач просить в порядку ст. 127 ЦПК України поновити йому строк позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом.

Дослідивши заяву суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити враховуючи таке.

Реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Основним нормативним актом, що регулює строки звернення до суду про вирішення спорів у порядку цивільного судочинства, є Цивільний кодекс України, який установлює інститут позовної давності і містить положення щодо часових меж, упродовж яких особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У свою чергу, відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно Цивільного кодексу України є загальні правила обчислення строку позовної давності, однак в залежності від сфери правового поля, існують також певні особливості.

Так, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації ; про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу); у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу); про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу); у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу); про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу); про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Отже, до кожного з цих випадків, законодавець застосував різні строки обчислення позовної давності, а перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її особистого права та інтересів.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, Цивільним кодексом України передбачено спеціальні норми щодо переривання та зупинення перебігу строку позовної давності, але законодавець також встановив спеціальну норму, яка визначає, що якщо суд визнає поважними причини пропуску такого строку, він захищає порушене право. Однак, вказані обставини мають місце лише за наслідками вирішення спору, оскільки, якщо суд прийде до переконання, що право не порушене то, відповідно і про строк давності мова не може йти. В разі, якщо суд вирішить, що право порушене і строк пропущено без поважної то суд відмовляє в задоволенні позову в зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Разом з тим, позивач в клопотанні просить, в порядку ст. 127 ЦПК України, поновити йому строк позовної давності.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Тобто, існує певна юридична різниця між поняттям процесуальних строків та строків звернення до суду, оскільки, строки, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, є позовною давністю, тоді як процесуальний строк - це передбачений законом або призначуваний судом певний проміжок або момент часу, з якими процесуальний закон пов`язує можливість (необхідність) здійснення конкретних процесуальних дій або настання інших правових наслідків.

Таким чином, законодавець визначає в Цивільному кодексі України, яке саме порушене право чи інтерес можуть бути захищені судом, строк на звернення до суду для таких прав чи інтересів та порядок поновлення пропущеного строку, тоді як процесуальні строки та норми ЦПК України, які їх регулюються спрямовані на оперативність та своєчасність вирішення конкретної справи.

Враховуючи викладене вище та положення вказаних норм, суд вважає, що в задоволенні клопотання позивача, заявленого в порядку ст. 127 ЦПК України, про поновлення строку позовної давності слід відмовити, оскільки Цивільним кодексом України передбачено, що суд може вирішити питання поважності причин пропуску позовної давності лише за наслідками розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 251, 256, 257, 258, 267 ЦК України, керуючись ст. 127, 260 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії Бердичівського гарнізону Житомирської області, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України в особі житлової комісії про визнання незаконним зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Б.Київська