№ 201/4195/19
провадження 2о/201/101/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 квітня 2019 року звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту, факту родинних відносин. Заявник у своїй заяві посилається на те, що вона є дружиною ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя їх родині на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів 03 листопада 1998 року, зареєстрованого в КП ДМБТІ за № 208п-22-42. При отриманні паспорта громадянина України прізвище чоловіка заявника було вказано як « ОСОБА_2 »; в шлюбі з ОСОБА_2 вона перебувала з 01 березня 1996 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів в м. Дніпропетровськ, актовий запис № 128. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу він укладався між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Морозівка Синельниківського району Дніпропетровської області, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_4 », дружини - « ОСОБА_4 ». Але після укладення шлюбу 18 березня 1996 року заявником було замінено паспорт, в якому паспортним відділенням Жовтневого РВ ДМУ УМВС України моє прізвище було помилково зазначено як « ОСОБА_5 ». Замінити паспорт з написанням прізвища « ОСОБА_4 » заявник не змогла у зв`язку з відсутністю на той час достатньої кількості бланків паспортів громадянина України. Внаслідок цього ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 в паспортах громадян України отримали два різних прізвища.

В подальшому після смерті чоловіка заявником були отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В серпні 2018 року вона звернулась до Першої дніпровської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини після померлого чоловіка. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 вересня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині, оскільки нею не доведений факт родинних відносин з ОСОБА_2 .. В інший спосіб вона не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже їй необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків заявника з ОСОБА_2 підтверджується наданими документами.

Розбіжності в документах її та чоловіка призвели до таких же помилок і в інших документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано де вони народилися і мешкали, хто їх батьки і інш. та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна свого рідного чоловіка, а і на факт їх шлюбу. Факт родинних стосунків заявника та її чоловіка підтверджується наявними архівними документами. Вона вирішила упорядкувати документи свої і родини, звернулася до відповідного відділу РАЦС з питанням реалізації свого права на відновлення вказаних фактів та інш., але виявилося, що всіх (інших) документів заявника і чоловіка для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Просила встановити юридичний факт родинних відносин того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, є дружиною (реєстрація шлюбу відбулася 01 березня 1996 року, актовий запис № 128) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Морозівка Синельниківського району Дніпропетровської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнивши заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Першої дніпровської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вимоги заяви фактично визнали, погодилися з доводами і викладеними в ній обставинами, позицією заявника, не заперечували проти задоволення заяви. В судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Вказаним і матеріалами справи, на думку суду, просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаних зацікавленої особи відповідно до ст. 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку заявника і представника заінтересованої особи, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, є дружиною ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя їх родині на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів 03 листопада 1998 року, зареєстрованого в КП ДМБТІ за № 208п-22-42; а саме, співвласниками квартири згідно вказаного свідоцтва, заповненого російською мовою, були: 1) ОСОБА_6 , 2) ОСОБА_7 , 3) ОСОБА_8 , 4) ОСОБА_9 , 5) ОСОБА_10 , 6) ОСОБА_11 . При отриманні паспорта громадянина України прізвище чоловіка заявника було вказано як « ОСОБА_2 »; в шлюбі з ОСОБА_2 заявник перебувала з 01 березня 1996 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів в м. Дніпропетровськ, актовий запис № 128.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу він укладався між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Морозівка Синельниківського району Дніпропетровської області, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_4 », дружини - « ОСОБА_4 ».

Але після укладення шлюбу 18 березня 1996 року заявником було замінено паспорт, в якому паспортним відділенням Жовтневого РВ ДМУ УМВС України моє прізвище було помилково зазначено як « ОСОБА_5 ». Замінити паспорт з написанням прізвища « ОСОБА_4 » заявник не змогла у зв`язку з відсутністю на той час достатньої кількості бланків паспортів громадянина України. Внаслідок цього ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 в паспортах громадян України отримали два різних прізвища. Таким чином, в наявності розбіжність в написанні їхніх прізвищ, зазначених в документах, що посвідчує їх особи, та належних заявнику документах, що встановлюють родинні відносини між нею та її померлим чоловіком ОСОБА_2 .

В подальшому після смерті чоловіка заявником були отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В серпні 2018 року вона звернулась до Першої дніпровської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини після померлого чоловіка. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 вересня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині, оскільки нею не доведений факт родинних відносин з ОСОБА_2 .. В інший спосіб вона не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже їй необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку.

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Факт родинних стосунків заявника з ОСОБА_2 підтверджується наданими документами, в тому числі паспортом заявника на прізвище « ОСОБА_5 » та свідоцтвом про укладення шлюбу на прізвище « ОСОБА_4 », в яких повністю співпадають з її ім`ям та по-батькові « ОСОБА_12 », датою її народження « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та місцем народження «с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області». Також факт її родинних стосунків з ОСОБА_2 підтверджується фактом їх спільного проживання та реєстрації за однією адресою, отриманні у спільну сумісну власність однієї квартири. Крім того, може бути підтверджений їх спільною онукою ОСОБА_11 . Встановлення зазначеного юридичного факту родинних відносин не пов`язане з подальшим вирішенням будь-яких спорів про право, а має юридичне значення для заявника та від встановлення вищезазначеного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав заявника.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до норм ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, шо мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Розбіжності в документах її та чоловіка призвели до таких же помилок і в інших документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано де вони народилися і мешкали, хто їх батьки і інш. та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна свого рідного чоловіка, а і на факт їх шлюбу. Факт родинних стосунків заявника та її чоловіка підтверджується наявними архівними документами. Вона вирішила упорядкувати документи свої і родини, звернулася до відповідного відділу РАЦС з питанням реалізації свого права на відновлення вказаних фактів та інш., але виявилося, що всіх (інших) документів заявника і чоловіка для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини.

Тому для упорядкування документів і вирішення питань з майном та інш., документами та ін. заявник вимушений був звертатися до суду з заявою про встановлення родинних відносин.

Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п. 1 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що дійсно заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, є дружиною ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . При отриманні паспорта громадянина України прізвище чоловіка заявника було вказано як « ОСОБА_2 »; в шлюбі з ОСОБА_2 вона перебувала з 01 березня 1996 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів в м. Дніпропетровськ, актовий запис № 128. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу він укладався між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Морозівка Синельниківського району Дніпропетровської області, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_4 », дружини - « ОСОБА_4 ». Але після укладення шлюбу 18 березня 1996 року заявником було замінено паспорт, в якому паспортним відділенням Жовтневого РВ ДМУ УМВС України моє прізвище було помилково зазначено як « ОСОБА_5 ». Замінити паспорт з написанням прізвища « ОСОБА_4 » заявник не змогла у зв`язку з відсутністю на той час достатньої кількості бланків паспортів громадянина України. Внаслідок цього ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 в паспортах громадян України отримали два різних прізвища.

В подальшому після смерті чоловіка заявником були отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В серпні 2018 року вона звернулась до Першої дніпровської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини після померлого чоловіка. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 вересня 2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині, оскільки нею не доведений факт родинних відносин з ОСОБА_2 .. В інший спосіб вона не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже їй необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків заявника з ОСОБА_2 підтверджується наданими документами.

Отже, документи і факти родинних зв`язків заявника і її чоловіка не оспорюються, не викликають сумніву і вважаються доведеними. Розбіжності в документах чоловіка і заявника призвели до таких же помилок і в її свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб, паспорті, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано хто його батьки, чоловік та архівні документи про їх місце народження. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права на спадкування майна свого рідного чоловіка. Факт родинних стосунків заявника та її чоловіка підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном іа інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини.

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що заявник з чоловіком фактично мають спільне прізвище (після укладення шлюбу), мешкали в одній області, населеному пункті, родинні стосунки їх як подружжя знайшли своє підтвердження в ході судового засідання (мешкання, анкетні дані, свідоцтва про шлюб та народження, паспортні дані, довідки цивільного і військового архівів, ради та ін. співпадають та відповідають дійсності). Саме по собі не вірне тлумачення та написання правописно прізвищ, імені заявника та батьків в документах при перекладі з російської мови на українську (паспорт, свідоцтва про народження і шлюб) або відповіді різних організацій і відомств (нотаріальні контори, військові комісаріати, відділи РАЦС та інш.) або відсутність таких даних через об`єктивні причини не може бути підставою для відмови в задоволенні цієї заяви, оскільки вони спростовуються наданими доказами та матеріалами справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.
Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що учасник справи в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги можливе не погодження з вимогами в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт родинних відносин того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, є дружиною (реєстрація шлюбу відбулася 01 березня 1996 року, актовий запис № 128) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Морозівка Синельниківського району Дніпропетровської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (родинних відносин) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обгрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних відносин того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Шевченківка Магдалинівського району Дніпропетровської області, є дружиною (реєстрація шлюбу відбулася 01 березня 1996 року, актовий запис № 128) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Морозівка Синельниківського району Дніпропетровської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 20 серпня 2019 року.

Суддя -