Дата документу 12.12.2019
Справа № 320/373/19
Провадження № 2-др/937/16/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2019 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Бахаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Фурсової Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Скворцової Олени Володимирівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
08 жовтня 2019 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвокат Скворцова О.В. з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Від представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Скворцової О.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення за її відсутності та відсутності відповідачів, на задоволенні заяви наполягає.
Від представника Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області Драчової Є.П. надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за її відсутності, заперечує щодо ухвалення додаткового рішення оскільки відповідно до ст. 1 закону №4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 закону «Про адвокатуру, адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і уразі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язане наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог відшкодування таких витрат.
Від представника третьої особи Органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області Шкурко Т.О. надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за її відсутності, заперечує щодо ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність постановлення додаткового рішення з наступних підстав.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року позовні вимоги Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів залишено без задоволення.

08 жовтня 2019 року від представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Скворцової О.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду, у зв`язку з тим, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Щодо позовної вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

За положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником відповідачів адвокатом Скворцовою О.В. надано письмові докази щодо понесених витрат відповідачами у зв`язку з пред`явленим до них позовом: договір про надання правової допомоги від 25.01.2019; квитанцій від 10.04.2019; акту про виконані послуги від 11.04.2019, звіт від 11.04.2019, попередній розрахунок суми судових витрат від 18.04.2019, відповідачі понесли витрати на правову допомогу на загальну суму 4000 грн., з них складання відзиву вартість 1 години 800 грн., вартість послуги 2400 грн., збирання доказів по справі, вивчення судової практики вартість 1 години 800 грн., затрачено 2 години, вартість послуги 1600 грн., участь адвоката у судових засіданнях 1000 грн. 1 година.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI, оскільки 15.12.2017 даний Закон втратив чинність на підставі ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147а-VIII.

У відповідності зі ст. 133 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

За п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, під час ухвалення рішення судом не вирішено питання про судові витрати, що понесли відповідачі у зв`язку з пред`явленим до них позовом, тому суд прийшов до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача на користь відповідачів судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Скворцової Олени Володимирівни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 320/373/19 за позовом Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів щодо розподілу судових витрат.

Стягнути з Виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області (, місцезнаходження: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул.. Маяковського, 165) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ