УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 641/3377/19

провадження № 61-14747 ск 19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року про відкриття провадження та на постанову Харківського апеляційного суду від 09 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про відібрання дитини, визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

У 2019 році ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про відібрання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_1 та повернення його матері ОСОБА_2 , визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , стягнення з ОСОБА_1 3000 грн на утримання ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року в складі судді Григор'єва Б. П., залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 09 липня 2019 року в складі колегії суддів Хорошевського О. М., Кіся П. В, Яцини В. Б., відкрито провадження в даній справі.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що однією з позовних вимог є стягнення аліментів, а тому позов може пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання позивача.

01 серпня 2019 року адвокат Незвіський Д. Я. подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на вказані судові рішення та просив скасувати їх як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_2 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом про відібрання дитини, визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів.

ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи до розгляду вказаний позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою, що відноситься до підсудності Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Апеляційний суд, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що однією із позовних вимог є стягнення аліментів, тому право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з частиною першою статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до статті 188 ЦПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 ЦПК України (частина 16 статті 28 ЦПК України).

Позовні вимоги за виключною підсудністю у даній справі не пред`являлися.

Тлумачення частини 16 статті 28 ЦПК України, якою встановлено випадки альтернативної підсудності, дає підстави для висновку, що позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Ураховуючи викладене, підстави вважати, що суд першої інстанції та апеляційний суд допустили порушення норм процесуального права, відсутні.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 09 липня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук