Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 760/13631/15-ц

провадження № 61-21281св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва у складі судді Коробенка С. В. від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М., Болотова Є. В. від 16 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 31 жовтня 2014 року у дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП), що відбулася з вини водія ОСОБА_2 , пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», яка 27 лютого 2015 року перерахувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 3 879 грн 95 коп.

Посилаючись на те, що за наслідками ремонту пошкодженого автомобіля марки «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_1 , фактична вартість відновлювальних робіт склала 30 924 грн 37 коп., та уточнивши позовні вимоги у ході розгляду справи, ОСОБА_3 остаточно просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальні збитки у розмірі 26 044 грн 36 коп., а з ОСОБА_2 1000 грн франшизи та 2000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування в розмірі 10 998 грн 92 коп., а з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 1000 грн та моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 15 878 грн 87 коп., що підтверджується висновком судової експертизи № 610 від 25 лютого 2016 року та не спростовано страховою компанією, у зв`язку із чим наявні правові підстави для стягнення з останньої недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 10 998 грн 92 коп., за вирахуванням суми франшизи у розмірі 1000 грн, яка стягнута з винної особи ОСОБА_2 .

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу ТДВ СК «Альфа-Гарант» відхилено, заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 760/13631/15-ц і витребувано її з Солом`янського районного суду м. Києва. Зупинено виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

21 квітня 2018 року справу № 760/13631/15-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу № 760/13631/15-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2017 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант». Просила ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що висновок судової експертизи не спростовує висновку, проведеного на замовлення страхової компанії, на підставі якого визначався розмір страхового відшкодування. Крім того судами не взято до уваги, що судовий експерт при виконанні висновку № 610 від 25 лютого 2016 року, використовував показники цін та роботи на запасні частини станом на лютий 2016 року, тобто різниця в часі становить близько 15 місяців. Отже, висновок судової експертизи не може спростувати висновок звіту від 23 грудня 2014 року, оскільки вони містять показники вартості відновлювального ремонту за різні періоди часу, а також автомобіль експлуатувався позивачем у пошкодженому стані, що призвело до погіршення стану складників, які були пошкодженні у ДТП.

Таким чином, рішення судів попередніх інстанцій оскаржуються тільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» в частині вирішення позову ОСОБА_1 до страхової компанії, а тому в іншій частині на предмет законності й обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються.

Відзив до суду касаційної інстанції не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 31 жовтня 2014 року сталася ДТП між автомобілем марки «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , та автомобілем марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , що призвело до механічних ушкоджень транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом № АІ/0584211. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн, франшиза - 1000 грн.

07 листопада 2014 року позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП, а 22 грудня 2014 року - з заявою про виплату страхового відшкодування.

23 грудня 2014 року ТОВ «Експертум-АВЕ» складено звіт № 9766, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , склав 5855 грн 94 коп. з урахуванням ПДВ та 4779 грн 95 коп. - без урахування ПДВ.

27 лютого 2015 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 3 879 грн 95 коп.

Згідно висновку судової автотоварозначвої експертизи від 25 лютого 2016 року № 610, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Audi А6», д.н.з. НОМЕР_1 , у результаті його пошкодження при ДТП з урахування коефіцієнту фізичного зносу, складає 15 878 грн 87 коп.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

На підставі статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно якого, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з вимогами статті 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За таких обставин правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що із страхової компанії підлягає стягненню вартість майнового збитку, що складає 10 998 грн 92 коп., відповідно до висновку судової автотоварозначвої експертизи від 25 лютого 2016 року № 610, визначеного станом на 17 лютого 2016 року, з урахуванням вже сплаченої суми страхового відшкодування та франшизи.

При цьому експертом враховані саме ті пошкодження, які зазнав автомобіль позивача при ДТП, що сталася 31 жовтня 2014 року, тому доводи касаційної скарги щодо подальшої експлуатації позивачем автомобіля у пошкодженому стані і неврахування цієї обставини при проведенні експертизи є безпідставними.

Дані висновку судової автотоварознавчої експертизи узгоджуються з даними щодо механізму ДТП та локалізацією пошкоджень транспортного засобу, судова експертиза проведена у відповідності до вимог чинного законодавства та методики проведення даного виду експертиз, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Таким чином доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів в оскаржуваній частині та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційна скарга ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська