Справа № 461/4779/19
Провадження №2/461/1106/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Волоско І.Р.,

за участю секретаря судового засідання Скаб В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Р29.343.70966 від 18.04.2017 року про надання кредиту в розмірі 19 999 грн. на поточні потреби, зі сплатою 15,5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачений Графіком щомісячних платежів. Проте, стверджує, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим просить суд стягнути з нього заборгованість, яка станом на 14.06.2019 року становить 49080,69 грн., та включає в себе: прострочений борг 12226,16 грн., прострочені проценти 1578,35 грн., строкові проценти 140,19 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 749,96 грн., прострочена плата за користувач обслуговування кредиту 7164,94 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 27221,09 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30 липня 2019 року відкрито провадження у справі. Судом вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Відповідач у судовому засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, і на підставі частини 3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 квітня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк», як кредитодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, укладено кредитний договір №Р29.343.70966, про надання кредиту в розмірі 19999 грн. на поточні потреби, зі сплатою 15,5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачений Графіком щомісячних платежів.

Відносини між сторонами, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися, як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження з приводу питань банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором №Р29.343.70966 від 18.04.2017 року, за яким станом на 14.06.2019 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитом в розмірі 49080,69 грн., та включає в себе: прострочений борг 12226,16 грн., прострочені проценти 1578,35 грн., строкові проценти 140,19 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 749,96 грн., прострочена плата за користувач обслуговування кредиту 7164,94 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 27221,09 грн.

Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (а.с.18-20).

У відповідності до вимог частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Зміст зазначеної правової норми, не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому поряд із листами та телеграмами можуть використовуватися інші засоби зв`язку, наприклад електронний.

Частиною 2 статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як встановлено матеріалами справи, позивач забезпечив можливість відповідачу користування кредитними коштами, шляхом їх зарахування на банківський поточний рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується виданими касовими ордерами.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором №Р29.343.70966 від 18.04.2017 року, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що стверджується представленими суду письмовими доказами.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: м.Львів, вул.Валова, 11, ) до ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: м.Львів, вул.Валова, 11, ) заборгованість за договором №Р29.343.70966 від 18.04.2017 року у розмірі 49080,69 грн., яка включає в себе: прострочений борг 12226,16 грн., прострочені проценти 1578,35 грн., строкові проценти 140,19 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 749,96 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 7164,94 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 27221,09 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса місцезнаходження: м.Львів, вул.Валова, 11, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення складено в повному обсязі 19 серпня 2019 року.

Суддя І.Р. Волоско