Ухвала

19 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 199/7961/17

провадження № 61-22170ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду

від 10 вересня 2019 року у справі за позовом громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація»

в інтересах члена громадської організації Співака Олександра Володимировича до Головного управління Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена організації ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути матеріальну шкоду

у вигляді інфляційних збитків та 3% річних у розмірі 560, 94 грн, моральну шкоду у розмірі 45 тис. грн та судові витрати, пов`язані з явкою до суду

у розмірі 481, 81 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року заявлені позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у вигляді пені, виходячи із суми боргу, - 3 104, 77 грн - у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, чинної

у період несплати, за весь період несплати боргу, плюс три відсоткові пункти.

Стягнуто з Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду в сумі 560, 94 грн, у тому числі заборгованість

з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення

у розмірі 460, 17 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 99, 77 грн.

Стягнуто з Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1 тис. грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2019 року скасовано.

Позов громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена громадської організації

Співака О. В. до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади, залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати просить постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 рокуі залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, зазначаючи, що оскаржену постанову

суду апеляційної інстанції було отримано 08 листопада 2019 року,

що підтверджується копією конверта Дніпровського апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають

касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи,

у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 45 560, 94 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин,

які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема значення результатів розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі

№ 199/1478/19, провадження № 14-52цс19), Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу

на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду

від 10 вересня 2019 рокузадовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня

2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у справі за позовом громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація»

в інтересах члена громадської організації Співака Олександра Володимировича до Головного управління Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников