Номер провадження 2/754/5628/19
Справа №754/6592/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

представника позивача Довгалюк А .В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору-1, оскільки після розміщення повідомлення та договору в газеті «Хрещатик» № 110 (4510), на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг. Отже, відповідач в порушення умов договору та вимог, що передбачені законодавством, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих за період з 01 липня 2015р. по лютий 2019р. послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 23581,45 грн. Також, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 1140,01 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4696,56 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.05.2019р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив.

Відповідач у встановлений строк надав відзив на позовну заяву, в якому вказує що з позовними вимогами не згодний, оскільки вважає, що до матеріалів позовної заяви будь-яких доказів про існування боргу не надано, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості не свідчить про наявність боргу. Також у позові не зазначено інформацію по якому особовому рахунку нараховується заборгованість, за якими тарифами нараховується борг, методика розрахунку боргу.

Крім того, жодного належного та допустимого доказу щодо кількості проживаючих у даній квартирі осіб до матеріалів справи не надано.

Дана обставина має суттєве значення, оскільки в квартирах необладнаних лічильниками, плата за постачання холодної води та водовідведення нараховується в залежності від кількості мешканців.

З нарахованих тарифів, зазначених у квитанціях виходить, що плата за послуги холодного водопостачання та водовідведення нараховується на чотирьох осіб.

Відповідач неодноразово звертався до позивача стосовно проведення перерахунку заборгованості щодо сплати наданих послуг, виходячи з кількості проживаючих на чотирьох осіб, хоча до 08.03.2017 р. мешкало та зареєстровано одна особа та такі докази були надані позивачу. Лише з 08.02.2017р. в квартирі мешкає 2 особи, однак позивач жодних дій щодо перерахунку плати за водопостачання та водовідведення не здійснив. Надані позивачем розрахунки заборгованості оформлені неналежним чином та не відповідають дійсності.

Відповідач надав розрахунок заборгованості, згідно якого він визнає заборгованість перед позивачем в розмірі 5041,41 грн.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги»(Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 07.06.2018 року № 2454-VІІІ).

За змістом ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є:власник, споживач, виконавець виробник, при чому виробник послуг може бути їх виконавцем.

З матеріалів справи встановлено, що договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення між позивачем та відповідачами не укладався.

Відповідно до статті 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, а відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані йому послуги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

З розрахунку заборгованості, що позивач у період з 01.04.2016р.по 28.02.2019р. надав відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 23581,45 грн., яка не була сплачена відповідачем.

Представником позивача не надано доказів, що підтверджують правомірність нарахування та споживання чотирма особами наданих позивачем послуг.

Статтею 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до статті 162 Житлового кодексу України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, та не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані послуги.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року передбачено, що оплату послуг мають проводити всі зареєстровані у жилому приміщенні особи, крім випадків, коли вони тимчасово відсутні в ньому і подали письмову заяву та офіційний документ, що підтверджує відсутність.

Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, з заявою про її відсутність у квартирі до позивача не звертався, офіційний документ, що підтверджує їх відсутність у житловому приміщенні, не надавав, однак послуги не оплачував.

Крім того,ст.322 ЦК України ,ст.162 ЖК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, та оплачувати комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач не користувався послугами з централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення за вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

За змістом ст.525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору.

Відповідно до ст.12, 13 ЦПК України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз`яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду».

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України, загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимоги про стягнення неустойки, штрафу, пені встановлена строком в один рік.

Враховуючи, що відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності, а представник позивача не надав суду доказів, що свідчили б про поважжність причин пропуску позаовної давності, суд вважавє за необхідне застосувати строк позовної давності до наявної заборгованості в перід з липня 2015р. по квітень 2016 року.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості судом враховується відсутність доказів обчислення надання послуг позивачем на чотирьох осіб та судом приймається наданий позивачем розрахунок заборгованості.

З огляду на викладене, суд вважає, задовольнити позовну заяву частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в період з квітня 2016р. по лютий 2019р. в розмірі 5040,41 грн.

На підставі ст.322, 525, 526, 629 ЦК України,ст.162 ЖК України Закону України «Про комунальні послуги»,ст.12,13,95,141,279 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» суму заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в період з квітня 2016р. по лютий 2019р. в розмірі 5040,41 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київський апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя