КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7699/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий Немировська О.В.,

судді Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - Данилової Тетяни Анатоліївни на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 р.

встановив:

у серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 279 060 грн., посилаючись на те, що відповідач, з яким у нього було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №95/16-Т/Чк-1 від 05.12.2016, відмовив йому у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 р. позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача Данилова Т.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_6, представників ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» - Мамедової І.Р. та Сакун А.О., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що було ушкоджено належний йому автомобіль марки «Cadillac Escalade», державний номер НОМЕР_1. В ніч з 10.09.2017 на 11.09.2017 невстановлена особа шляхом розбиття скла проникла до салону автомобіля, звідки викрала переднє праве сидіння, радіоприймач, облицювання панелі приладів. 11.09.2017 він звернувся до відповідача, з яким у нього 05.12.2016 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №95/16-Т/Чк-1, із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. 16.11.2017 відповідач надіслав йому листа про відмову у виплаті страхового відшкодування з мотивів надання ним завідомо неправдивих відомостей про обставини події з посиланням на пп. 28.4.3 та 28.4 Договору. Вказану відмову він вважає безпідставною та просить стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту в сумі 279 060 грн.

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивачем вказано механізм проникнення до салону пошкодженого автомобіля, який був досліджений експертом та встановлено його технічну спроможність, не знайшло свого підтвердження належними доказами, як і посилання відповідача на те, що залишаючи транспортний засіб, він не увімкнув протиугінний пристрій та свідомо вчиняв перешкоди для проведення страховиком розслідування обставин та наслідків випадку, не доведено факт надіслання позивачу листа від 20.10.2017, в якому зазначено прохання надати автомобіль для огляду 23.10.2017, а крім того, вказані обставини не були підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, наведеного у листі від 16.11.2017.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 949 ЦК України та Закону України «Про страхування».

Як видно з матеріалів справи, позивач 05.12.2016 уклав з відповідачем Договір добровільного страхування наземного транспорту №95/16-Т/Чк-1 від 05.12.2016, предметом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом автомобілем марки «Cadillac Escalade», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Страховими ризиками за договором є викрадення, збитки внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших подій (п. 7, 22.2). Франшиза за збитками внаслідок інших подій, що призвели до пошкодження ТЗ становить 0,00 грн. згідно п. 12.4).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільним страхуванням є страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Одним з видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Згідно із ч. 2 статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 7 Договору добровільного страхування від 05.12.2016 наземного транспорту, одним із страхових ризиків зазначена дорожньо-транспортна пригода.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що в ніч з 21.30 10 на 11 вересня 2017 року до 06.00, було пошкоджено належний позивачу автомобіль розбито скло в правій передній двері, викрадено сидіння праве переднє та автомагнітолу, пошкоджено панель приладів. На місце події вранці 11.09.2017 були викликані працівники поліції, подано заяву про злочин, на підставі якої зареєстровано кримінальне провадження. Також відразу було повідомлено страховика та надано автомобіль для огляду. Однак відповідач 16.11.2017 відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що страхувальник зобовязаний виконувати всі умови Договору, а разі настання страхової події, зобовязаний надати страховику можливість провести розслідування обставин страхової події, надати всю докладну та достовірну інформацію, що стосується цього питання. При цьому відповідач посилався на Висновок за результатами проведення експертного транспортно-трасологічного дослідження обставин та механізму пригоди, проведеного судовим експертом Півень В.В. від 03.11.2017 в м. Чернігові. На вирішення експерта за заявою ПрАТ «СК «Арсенал страхування» було поставлено питання щодо технічної спроможності пояснення страхувальника ОСОБА_3 стосовно обставин та механізму проникнення в салон автомобіля через пошкодження скла правої передньої двері. Експертом дослідження було проведено без огляду автомобіля на підставі фотознімків та зроблено висновок про технічну неспроможність проникнення до салону автомобіля через наявні пошкодження скла правої передньої двері без застосування спеціальних інструментів. Однак, на зовнішній поверхні дверної фільонки, так і на внутрішній поверхні (з боку салону) поблизу ділянки руйнування дверного скла і на самому запірному пристрої відсутні сліди контактування з будь-якими сторонніми предметами (сліди тертя, сколи, подряпини).

Відповідач мав можливість відразу після повідомлення страхувальником про подію оглянути пошкоджений автомобіль, що і було зроблено працівником відповідача ОСОБА_11 11.09.2017 (а/с 22). В матеріалах справи містяться копія заяви ОСОБА_3 страховику (а/с 17), його детальні пояснення щодо події (а/с 19). 10.10.2017 позивач подав Заяву про виплату страхового відшкодування (а/с 24).

В п. 25.1.10 Договору на страхувальника покладено обовязок надати страховику можливість провести розслідування обставин страхової події, надати йому докладну та достовірну інформацію, що стосується цього питання. Представник страховика, вказуючи на те, що пояснення позивача є недостовірними, посилався на пояснення ОСОБА_12, який є працівником Станції технічного обслуговування, яка розташована по вул. Луганській, 1 у м. Києві, на території якої сталась подія. Вказана обставина свідчить про те, що страховик не був позбавлений можливості встановити дійсні обставини події.

Також представник відповідача вказував на той факт, що страхувальник не надав пошкоджений автомобіль для проведення додаткового огляду, про що направив листа 20.10.2017. Однак доказів про направлення такого листа страхувальнику відповідачем надано не було як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що на ушкодженому автомобілі не було використано протиугінний пристрій, також не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки збитки позивачу було заподіяно не в результаті викрадення автомобіля, а внаслідок його ушкодження.

В ст. 26 закону України «Про страхування» передбачені підстави для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування. Такими підставами є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, повязані з виконанням ними громадянського чи службового обовязку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоровя, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

В даному випадку страховиком не доведено, що страхувальник не дотримався умов Договору від 05.12.2016 щодо повідомлення страховика про настання страхової події та не надав йому всю докладну та достовірну інформацію, чим позбавив страховика можливості встановити дійсні обставини події.

Вартість відновлювального ремонту позивачем була визначена на підставі Рахунку, виданому ТОВ «Бізнескомсервіс», в якому було визначено вартість скла дверей, облицювання панелі приладів, сидіння правого переднього, автомагнітоли та вартості робіт по їх встановленню на загальну суму 279 060 грн. В суд апеляційної інстанції представником позивача було надано докази щодо оплати вартості ремонту, який був здійснений в серпні 2019 року.

Представники відповідача не заперечували вартості відновлювального ремонту та не заявляли клопотань про призначення товарознавчої експертизи. Відповідно до п. 17.3 Договору страхування експлуатаційний знос згідно п. 27.10. не враховується. В п. 27.10 Договору страхування передбачено, що розмір збитків при пошкодження транспортного засобу внаслідок страхового випадку визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, з врахуванням умов, визначених в п. 17.3 цього Договору, а також вартість ремонтних робіт. Згідно Акту надання послуг, вартість відновлювального ремонту збільшилась в порівнянні з вереснем 2017 року, однак судом першої інстанції справу було розглянуто в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - Данилової

Тетяни Анатоліївни залишити без задоволення, а рішення Соломянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді