ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1717/19
Провадження № 2/636/1213/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 серпня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Гуменного З.І.,

секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє на підставі доручення ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 за дорученням ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_6 , про визнання її такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 є опікуном малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 померла їх мати - ОСОБА_7 . Їй на праві приватної власності належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані, але не проживають ОСОБА_5 та її неповнолітній син ОСОБА_6 , які з серпня 2016 року в даній квартирі не проживають, їх речей в будинку не має, участі в сплаті комунальних послуг та поліпшенні стану квартири з моменту реєстрації не приймають.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 , що підтверджується, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.12.2018 (а.с. 16).

ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 17-18). Згідно договору купівлі-продажу від 04.11.2010, ОСОБА_3 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).

У зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 15.04.2019 (а.с. 27).

Згідно акту від 29.03.2019, складеного депутатом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, за підписами сусідів, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають з дати реєстрації (а.с. 28).

Відповідно до ст. 71 ЖК України, право на житло за відсутнім громадянином зберігається протягом 6 місяців з часу вибуття.

Згідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України: власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва, та ст. 150 ЖК України, в якій йдеться про те що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визначає сім`ю як спільне проживання осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має часткову дієздатність, яка обмежується лише правом самостійно вчиняти дрібні побутові правочини та здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної та творчої діяльності (стаття 31 ЦК України).

Обмеження дієздатності особи у віці до чотирнадцяти років в інших правовідносинах, в тому числі і у праві самостійно та вільно обирати місце свого проживання, кореспондується і з правилами частин 3 та 4 ст. 29 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідач та її неповнолітня дитина у квартирі позивача не проживають понад 6 місяців, житловою площею квартири не користуються, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання квартири не сплачують, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої їх реєстрації у квартирі позивача наразі немає, внаслідок чого відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , яка діє на підставі доручення ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина - ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -