Справа №463/6289/19
Провадження №2-н/463/529/19
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

22 серпня 2019 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Гирич С.В., розглянивши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за житлово-комунальні послуги, що надані за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 2 045,72 грн

Відповідно до ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257, ст.261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу випливає, що станом на липень 2016 року, тобто більше ніж три роки до звернення до суду, вже існувала заборгованість боржника з оплати комунальних послуг. Окрім цього, з розрахунку вбачається, що внесені божником кошти з липня 2016 року перевищують вартість наданих послуг в межах строку позовної давності. З цього вбачається, що стягувач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за період, що включає суму заборгованості до липня 2016 року. ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити якщо із поданих документів вбачається пропуск позовної давності, оскільки така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити.

При цьому, суд роз`яснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.163- 166, 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» у видачі судового наказу з вимогою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя Гирич С. В.