Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 552/7358/18-ц

провадження № 61-11051св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2019 року у складі судді Яковенко Н. Л. та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 травня 2019 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Кривчун Т. О., Пилипчик Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 17 листопада 2016 року уклала договір дарування квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 .

Вказував, що в провадженні Київського районного суду м. Полтави знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання вказаного договору дарування недійсним, спірні правовідносини допускають правонаступництво, він є правонаступником померлої, проте, документи, що підтверджують родинні відносини між ним та ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи вищевикладене просив суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , 1939 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та він є рідними братом та сестрою.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 08 травня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідними братом та сестрою.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується зібраними у справі доказами, а також показаннями допитаних у судовому засіданні свідків. Крім того, факт прописки у 1953 році неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_1 разом з батьками останнього, аналіз віку позивача, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , спільне прізвище та по-батькові позивача і ОСОБА_3 підтверджують їх спорідненість та свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є братом та сестрою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовити у задоволенні позову.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 13 червня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, оскільки визнали встановленими обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, без належної оцінки наданих позивачем доказів, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Вказує, що вона з померлою ОСОБА_3 була знайома та приятелювала з 1997 року, остання не повідомляла їй про те, що у неї є рідний брат, натомість повідомляла про те, що вона є одинокою, родичів немає, її мати померла, коли вона була маленькою.

Зазначає, що на підтвердження факту родинних відносин з померлою ОСОБА_3 позивачем не надано суду жодного доказу, який би містив у собі відомості про їх родинні відносини та про те, що вони дійсно були рідними братом та сестрою.

Позивачем відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Позивач згідно паспорта громадянина України є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Полтава.

Позивач у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 .

Батьками заявника є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 , 1905 року народження, та ОСОБА_7 , 1916 року народження, 25 жовтня 1952 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 956.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Полтава, у встановленому законом порядку зареєструвала своє місце проживання за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно до даних довідки № 3259 від 07 серпня 2018 за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_4 з 09 липня 1953 року, ОСОБА_5 з 09 липня 1953 року, ОСОБА_3 з 09 липня 1953 року, ОСОБА_1 з 09 липня 1953 року.

За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,місце народження м. Полтава, не виявлений.

За повідомленням Державного архіву Полтавської області книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження м. Полтава за 1939 рік на зберігання до архіву не надходили, значна кількість документів довоєнного часу втрачена в період тимчасової окупації Полтавщини нацистськими загарбниками.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення в тому числі й факту родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення у ОСОБА_1 права на спадкування за померлою ОСОБА_3 , можливість участі в якості її правонаступника у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним. В той же час чинне законодавство не визначає іншого ніж судовий порядку його встановлення. Крім того, виходячи з тієї обставини, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року , у м. Полтава не виявлений, а за повідомленням Державного архіву Полтавської області книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження за 1939 рік на зберігання до архіву не надходили, оскільки значна кількість документів довоєнного часу втрачена в період окупації Полтавщини нациськими загарбниками, ОСОБА_1 не має іншої можливості одержати документ, що він є рідним братом ОСОБА_3 . В той же час, оскільки за життя ОСОБА_3 між нею та ОСОБА_2 виник спір й остання оспорює факти родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , справа правомірно розглядалася судами в порядку позовного провадження.

Даний факт родинних відносин підтверджується зібраними у справі письмовими доказами, а також показаннями допитаних у судовому засіданні свідків.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не доведено того, що він та ОСОБА_1 є братом та сестрою, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що надані позивачем докази, показання свідків у судовому засіданні не містять суперечностей та є взаємодоповнюючими, а тому обґрунтовано задовольнили позов.

Посилання заявника у касаційній скарзі про те, що померла ОСОБА_3 казала їй те, що вона є одинокою та немає брата не підтверджені належними та допустимими доказами, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян