У Х В А Л А

8 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 536/166/16-ц

Провадження № 14-388цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Гудими Д. А.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - Максимівська сільрада), ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2016 року та

в с т а н о в и л а :

1 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним і скасувати рішення 59 сесії 6 скликання Максимівської сільради від 16 жовтня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 » (далі - оскаржене рішення).

Позов мотивував такими обставинами :

- 10 грудня 2012 року Максимівська сільрада прийняла рішення, яким надала позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 8,2 га для ведення товарного виробництва із земель запасу;

- 12 квітня 2013 року Максимівська сільрада внесла зміни до свого рішення від 10 грудня 2012 року, а саме: надала позивачеві дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення (сіножаті) орієнтовною площею 8,2 га для ведення фермерського господарства із земель запасу;

- Приватне підприємство «Бюро земельного кадастру» розробило відповідний проект землеустрою, який 24 грудня 2013 року погоджений Відділом Держземагентства у Кременчуцькому районі Полтавської області;

- 25 квітня 2014 року Максимівська сільрада прийняла два рішення, якими, зокрема, відмовила у затвердженні цього проекту землеустрою та відмінила своє рішення від 10 грудня 2012 року;

- не погодившись із рішеннями Максимівської сільради від 25 квітня 2014 року, позивач оскаржив їх до Кременчуцького районного суду Полтавської області. 23 грудня 2015 року цей суд ухвалив рішення у справі № 536/2578/15-ц, яким задовольнив позов про визнання незаконними та скасування рішень Максимівської сільpaди від 25 квітня 2014 року;

- 16 жовтня 2015 року Максимівська сільрада прийняла оскаржене рішення, яким надала ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,28 га за рахунок земель, не відведених у власність і постійне користування;

- оскаржене рішення є незаконним і таким, що прийняте з порушенням прав позивача, який має право на одержання цієї земельної ділянки у користування, оскільки на час прийняття оскарженого рішення вона вже була сформована, а у Державному земельному кадастрі про неї є всі необхідні відомості, зокрема щодо її цільового призначення.

16 березня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив.

Мотивував рішення так :

- позивач мав правомірні очікування на реалізацію права оренди земельної ділянки у селі Максимівці Кременчуцького району для ведення фермерського господарства;

- задовольнивши оскарженим рішенням заяву ОСОБА_2 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою, Максимівська сільрада порушила права позивача на отримання у користування бажаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства, хоча позивач перший отримав на це право, виконав встановлені для цього умови та дотримав порядку, не вчинив дій, які би свідчили про зміну намірів або відмову від них.

18 травня 2016 року Апеляційний суд Полтавської області постановив ухвалу, якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Мотивував ухвалу так :

- преюдиційною є встановлена рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року у справі № 536/2578/15-ц, яке набрало законної сили, обставина чинності рішень Максимівської сільради від 10 грудня 2012 року та 12 квітня 2013 року про надання позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою;

- висновок суду першої інстанції про задоволення позову є правильним; місцевий суд дотримав норм матеріального та процесуального права.

7 червня 2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу. Просить скасувати ухвалені у справі судові рішення й ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційну скаргу мотивує так :

- позивач не отримав жодного документа, який би підтвердив його право володіння чи користування земельною ділянкою, оскільки рішення Максимівської сільради від 10 грудня 2012 року та від 12 квітня 2013 оку залишилися нереалізованими;

- отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а тому у позивача немає жодних правових підстав стверджувати, що він має першочергове право на земельну ділянку;

- поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що рішення Максимівської сільради від 25 квітня 2014 року були скасовані рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області лише 23 грудня 2015 року у справі № 536/2578/15-ц, тобто станом на 16 жовтня 2015 року (на час прийняття Максимівською сільрадою оскарженого рішення) зазначені її рішення були чинними.

3 серпня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрив касаційне провадження.

25 жовтня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли датовані 17 жовтням 2016 року додаткові пояснення до касаційної скарги ОСОБА_2 .

Останній вказав, що, не маючи процесуальної можливості на час подання цих доповнень змінити чи уточнити свою касаційну скаргу, позитивним результатом її розгляду буде скасування рішень судів попередніх інстанцій із закриттям провадження у справі з огляду на необхідність її розгляду за правилами адміністративного судочинства, що підтверджує висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 19 січня 2016 року у справі № 824/167/15-а.

12 грудня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначив справу до судового розгляду.

22 грудня 2016 року ОСОБА_2 подав додаткові пояснення до касаційної скарги. Звертає увагу, що рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 грудня 2015 року у справі № 536/2578/15-ц ухвалою від 14 листопада 2016 року Апеляційний суд Полтавської області скасував, а провадження у справі закрив.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) викладений у новій редакції.

3 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з довідкою відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління забезпечення автоматизованого документообігу Великої Палати Верховного Суду з 15 липня до 2 серпня 2019 року визначення колегії суддів Великої Палати для розгляду справи (вирішення питання про прийняття її до розгляду) не здійснювалося через недостатню кількість суддів (відсутність кворуму).

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду, перевіривши наявність підстав для передання на її розгляд справи, дійшла висновку, що такі підстави відсутні.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 доводів про порушення судами першої й апеляційної інстанцій правил предметної чи суб`єктної юрисдикції немає. Довід щодо порушення судами правил юрисдикції наведений лише у датованих 17 жовтня 2016 року додаткових поясненнях, які за змістом є доповненням до касаційної скарги та надійшли до суду касаційної інстанції 25 жовтня 2016 року.

Згідно з частиною першою статті 330 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 325 ЦПК України у вказаній редакції строк на подання касаційної скарги становив двадцять днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Відповідно до статті 319 ЦПК України у тій же редакції ухвала апеляційного суду набирала законної сили з моменту її проголошення.

Оскільки оскаржена ухвала Апеляційного суду Полтавської області була проголошена 18 травня 2016 року, касаційна скарга ОСОБА_2 подана 7 червня 2016 року, а аргумент про порушення правил юрисдикції заявлений лише 25 жовтня 2016 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, Велика Палата Верховного Суду вважає, що наведене не дає підстав для висновку про те, що ОСОБА_2 оскаржив ухвалені у справі судові рішення з підстав порушення правил юрисдикції. Тому відсутні підстави для прийняття справи для продовження розгляду у Великій Палаті Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що вона вже висловилася щодо юрисдикції суду у справах про захист інтересу в отриманні земельної ділянки для ведення фермерського господарства, який не було реалізовано внаслідок відмови уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу в погодженні проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки (постанови від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 536/158/16-ц).

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною шостою статті 404 ЦПК України,Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Справу за позовом ОСОБА_1 до Максимівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 березня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2016 року повернути на розгляд відповідній колегії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкВ. С. Князєв
Т. О. АнцуповаЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукВ. В. Пророк
Ю. Л. ВласовЛ. І. Рогач
М. І. ГрицівО. М. Ситнік
В. І. ДанішевськаО. С. Ткачук
Ж. М. ЄленінаВ. Ю. Уркевич
О. Р. КібенкоО. Г. Яновська