РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1702/19

15 серпня 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача - ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Костопільськийрайонний відділ державної виконавчої служби про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Костопільський районний відділ державної виконавчої служби про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього рішенням Березнівського районного суду та судовим наказом Костопільського районного суду і встановити їх в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_2 на їхніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_3 , на їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову покликається на те, що на цей момент з нього за рішенням Березнівського районного суду стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 45 % із всіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та відповідно до судового наказу Костопільського районного суду Рівненської області стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення сином повноліття. Таким чином з нього стягується на користь відповідачів на утримання дітей 70 % його заробітку, однак, позивач зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України з нього мають стягувати аліменти на утримання трьох дітей у розмірі половини його заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 180-183 СК України просить суд задоволити його позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві, зазначив, що він отримує заробітну плату у розмірі 8000 грн., і у нього відраховують на сплату аліментів 70 % від його заробітку щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивача з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином в установленому законом порядку.

Представник третьої особи Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_2 , всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Згідно ч.1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що на підставі рішення Березнівського районного суду Рівненської області № 555/2064/15-ц з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 45% зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.10.2015 року і до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 54709897 від 14.09.2017 року (а.с.9).

Також, 11.03.2019 року Костопільським районним судом Рівненської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати від дня подання заяви до суду, а саме з 05.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).

Таким, чином встановлено, що з відповідача на утримання дітей, в сукупності, стягується 70% від його доходу.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ст. 192 СК України наведено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду. У цій статті передбачена можливість, а не обов`язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтуання позову позивач посилався на те, що на підставі ч. 5 ст. 183 СК України, аліменти визначаються на трьох і більше дітей у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку на кожну дитину, а тому просить встановити аліменти в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_2 на їхніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_3 , на їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно до досягнення дітьми повноліття, таким чином загальний розмір аліменти що будуть стягуватися з його заробітку будуть становити 50%.

Однак, суд вважає, що вказані обґрунтування є безпідставними для зменшення розміру аліментів виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З наведеного вбачається, що вказана стаття регулює розмір стягнення аліментів у разі звернення того з батьків або іншого законного представника дитини, з яким проживає дитина до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, і не несе обмежувальної функції при визначенні розміру аліментів у разі звернення особи до суду з позовом про стягнення аліментів, чи про їх зменшення або збільшення.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Як зазначалося вище, з відповідача стягується на утримання його трьох дітей 70 % з його заробітної плати, що не перевищує встановлений законом розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Таким чином, звертаючись з позовом до суду, позивач фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану чи погіршення здоров`я.

Позивачем в судовому засіданні було долучено довідку № 7 від 05.08.2019 року, за підписом в.о. головного лікаря КНП «Малолюбашанського центру ПМСД» В.В.Мельник, про те, що ОСОБА_1 перебуває на амбулаторному лікуванні в ККНП «Малолюбашанського центру ПМСД».

Однак, суд не приймає до уваги зазначену довідку до уваги, оскільки вона не є висновком спеціальної лікарської комісії, який міг би свідчити про погіршення стану здоров`я позивача, як на підставу для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення стану його здоров`я, і понесення у зв`язку з цим значних витрат на лікування.

Отже, позивач на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України не довів суду, що його матеріальний стан та стан здоров`я змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання дітей у визначеному раніше розмірі, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання його дітей, в розмірі визначеному рішеннями суду, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 180, 183, 192 СК України, ст. 81, 141, 223, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Костопільський районний відділ Державної виконавчої служби про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей - відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Третя особа: Костопільський районний відділ Державної виконавчої служби, вул. 1-го Травня, 31, м. Костопіль, Рівненська обл., 35000.

Повний текст рішення складено 20.08.2019 року.

СуддяО. С. Цвіркун