Дата документу 20.08.2019 Справа № 322/312/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/312/19
Провадження №22-ц/807/2717/19
Головуючий в 1-й інстанції - Шиш А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Подліянової Г.С., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року, ухвалене в смт Новомиколаївка (повний текст рішення складено 04 червня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управляння виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про стягнення заборгованості зі страхових виплат,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 04 грудня 2017 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 366, він успадкував після смерті матері страхові виплати, в розмірі 37466 гривень 72 копійки, що належали спадкодавцю на підставі довідки Харцизького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14 листопада 2017 року. З метою отримання успадкованих виплат, 05 грудня 2017 року він звернувся до Вільнянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області з відповідною заявою. 23 лютого 2018 року Вільнянським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області йому було направлено відповідь за № 216 на його звернення, в якому зазначили, що підстав для виплати йому страхових виплат не має, оскільки його мати, за час життя, не звернулася до Фонду соціального страхування України з відповідною заявою та пакетом необхідних документів, щодо нарахування та продовження належних їй страхових виплат, а також у зв`язку з розбіжністю в сумах, так як відповідно до іншої довідки № 0539, наданої Слов`янським відділенням Фонду на запит відповідача, сума нарахованих та невиплачених страхових виплат померлій, за період з травня 2014 року по листопад 2015 року, складає 19462 гривні 77 копійок. Між тим позивач вважає, що предметом спадкування в даному випадку являється конкретна сума страхових виплат, в розмірі 37466 гривень 72 копійки, підтверджена офіційним документом - довідкою Харцизького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14 листопада 2017 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом № 366 від 04 грудня 2017 року являється правовстановлюючим документом, що посвідчує його право власності на страхові виплати в сумі 37466 гривень 72 копійки. Ні вказана довідка, ні свідоцтво про право на спадщину ніким не оскаржені і не скасовані, а отже підлягають виконанню. Вже протягом року позивач намагається отримати належні йому на праві власності кошти, які вже на сьогоднішній день не мають тієї цінності, в зв`язку з чим позивач вважає справедливим стягнути з відповідача заподіяні йому затримкою виплати належних коштів збитки, а саме інфляційні втрати та відсотки з наступного розрахунку. Індекс інфляції з 23 лютого 2018 року по 13 березня 2019 року складає 1,096. Сума боргу, з урахуванням індексу інфляції, складає 41063 гривні 53 копійки (37466,72 х 1,096). 3 % річних за 382 дні прострочення виплати складає 1176 гривень 35 копійок (37466,72 х 3 / 100 / 365 х 382). Загальна сума заборгованості складає 42239 гривень 88 копійок. В позові позивач просив стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області суму заборгованості з виплати страхових виплат, в розмірі 37466 гривень 72 копійки, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 366 від 04 грудня 2017 року, суму інфляційних втрат, в розмірі 3596 гривень 81 копійку та 3 % річних, в розмірі 1176 гривень 35 копійок.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області про стягнення заборгованості з страхових виплат, задоволено.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 суму заборгованості з виплати страхових виплат, в розмірі 37466 гривень 72 копійки, суму інфляційних втрат, в розмірі 3596 гривень 81 копійку, 3 % річних, в розмірі 1176 гривень 35 копійок та понесені ним судові витрати в розмірі 768 гривень 40 копійок, а всього стягнути 43008 гривень 28 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що до моменту подання заяви за новим фактичним місцем проживання страхові виплати нараховуються і виплачуються робочим органом виконавчої дирекції Фонду, де зберігається справа про страхові виплати та/або управлінням виконавчої дирекції Фонду, якому підпорядковується цей робочий орган виконавчої дирекції Фонду. До відділення фонду у Запорізькій області ОСОБА_2 не зверталась, що виключає можливість нарахування і виплати страхових виплат відділенням управління Фонду у Запорізькій області її спадкоємцю. Кошти, які позивач просив стягнути з управління Фонду по відношенню до позивача не є страховими виплатами, а є спадковим майном. Взагалі кошти були нараховані та не виплачені спадкодавцеві позивача Харцизьким міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (правонаступником якого є управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області.), тому безпідставним є посилання на те, що відповідач є належним. Між сторонами у справі виникли ні деліктні ні договірні відносини, що виключає застосування ст. 625 ЦК України у даній справі.

Відповідно до відзиву на вказану апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційних скарг є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 грудня 2017 року приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 366, ОСОБА_1 належать страхові виплати ОСОБА_2 , в сумі 37466 гривень 72 копійки, що належали спадкодавцю на підставі довідки Харцизького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14 листопада 2017 року, вих. № 01-03/06-119.

На час розгляду справи в суді вказане свідоцтво у встановленому законом порядку не скасоване.

05 грудня 2017 року ОСОБА_1 , як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції, будучі зареєстрованим в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, звернувся до Вільнянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, до зони обслуговування якого входить і Новомиколаївський район Запорізької області, із заявою про отримання вищевказаних виплат.

Листом від 23 лютого 2018 року Вільнянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, вихідний номер 216, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті йому страхових виплат. Відмова була мотивована тим, що його мати, за життя, будучі тимчасово переміщеною особою, не звернулася до Фонду соціального страхування України за місцем проживання із заявою про нарахування та продовження виплати належних їй страхових виплат, а також у зв`язку із розбіжністю в сумах, які зазначені у вищевказаному свідоцтві про право на спадщину, та у довідці, виданій Слов`янським відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області.

Суд дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що позов заявлено до належно відповідача, яким порушено порядок надання страхових виплат, належних позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІУ (далі - Закон №1105), основними завданнями Фонду та його робочих органів є: 1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату Працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; 2) надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; 3) профілактика нещасних випадків; 4) здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності; 5) здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду; 6) аналіз, та прогнозування надходження коштів від сплати єдиного внеску.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону №1105 основні завдання Фонду реалізуються через робочі органи виконавчої дирекції Фонду, якими є її управління в АРК, областях, містах Києві та Севастополі. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої Дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1105, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 10 Закону №1105 належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Назване вище означає, що у разі наявності такої заборгованості, члени сім`ї особи, яка отримувала страхові виплати, або спадкоємець звертаються до Фонду соціального страхування для отримання належних сум.

Відповідно до п. 1 ст. 1229 ЦК України страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах.

За п. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Пунктом 1 ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 грудня 2017 року приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі за № 366, ОСОБА_1 належать страхові виплати ОСОБА_2 , в сумі 37466 гривень 72 копійки, що належали спадкодавцю на підставі довідки Харцизького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 14 листопада 2017 року, вих. № 01-03/06-119.

Згідно з ч. 10 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщені особи з тимчасово окупованої території мають право на отримання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, безпосередньо у робочих органах Фонду соціального страхування України за фактичним місцем проживання, перебування.

Матеріальне забезпечення, страхові виплати призначаються за наявності необхідних документів, що підтверджують право на ці виплати, а в разі їх відсутності - за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому правлінням Фонду соціального страхування України.

Загальний порядок здійснення страхових виплат Фондом соціального страхування України визначено Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України від 27.04.2007 №24 «Про затвердження Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» (надалі - Порядок №24)

Відповідно до п. 1.4. Порядку №24, робочі органи виконавчої дирекції Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, перелік яких визначений в пунктах 2.7, 2.8, 3.1, 5.3, 6.1.1 цього Порядку.

Згідно з п. 1.6. Порядку №24 справа про страхові виплати потерпілого формується за його бажанням в робочих органах виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням роботодавця або за місцем проживання потерпілого.

Таким чином, загальний прядок здійснення страхових виплат передбачає їх здійснення за місцем формування справи про страхові виплати, яка в свою чергу формується або за місцезнаходженням роботодавця або місцем проживання потерпілого.

У зв`язку з ситуацією, що склалась на території Донецької та Луганської областей, проведенням антитерористичної операції, Адміністративною комісією виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, правонаступником якого на підставі Закону №1105 є Фонд соціального страхування України, 11.11.2015 прийнято рішення про призупинення з 01.12.2015 здійснення нарахування страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділеннях виконавчої дирекції Фонду у Донецькій області, які тимчасово перемістилися на підконтрольну українській владі територію.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №531 «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з метою безперервності та першочерговості одержання щомісячних страхових виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.01.2014 №20 затверджено «Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (надалі - Порядок №20).

Відповідно до розділу ІІІ "Продовження раніше призначених страхових виплат" Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11 грудня 2014 року № 20, (який діяв на час звернення позивача до відповідача), особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.

У випадку відсутності в особи, яка тимчасово переміщена, оригіналу справи про страхові виплати, сформованої іншим робочим органом виконавчої дирекції Фонду відповідно до вимог законодавства, робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) одержує відомості з Централізованої інформаційно-аналітичної системи Фонду про розмір щомісячних страхових виплат.

Такий самий механізм продовження страхових виплат діє і для осіб, які отримували ці виплати в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, які знаходяться на тимчасово окупованій території, а постійно проживають на іншій території України. У цьому випадку замість довідки про взяття на облік потерпілий надає копію сторінки паспорта, що містить відомості про місце проживання, з одночасним пред`явленням оригіналу.

У разі звернення особи, яка тимчасово переміщена, з документами, зазначеними у пункті 1 цього розділу, робочий орган виконавчої дирекції Фонду не пізніше десяти робочих днів приймає рішення про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати, яке оформлює своєю постановою про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати на строк дії довідки про взяття на облік, але не більше строку, на який особа має право на страхові виплати. Копія вказаної постанови направляється робочому органу виконавчої дирекції Фонду, де зберігається справа про страхові виплати, та/або управлінню виконавчої дирекції Фонду, якому підпорядковується цей робочий орган виконавчої дирекції Фонду, що є підставою для припинення ним нарахування щомісячної страхової виплати у зв`язку з її продовженням за фактичним місцем проживання.

Позивач, як особа, яка переміщена з району проведення антитерористичної операції, зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.5).

Мати позивача, також являючись особою, переміщеною з району проведення антитерористичної операції, до дня смерті була зареєстрована в смт . Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області.

В зв`язку наведеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області являється в даній справі належним відповідачем.

Особа яка має право на вказані виплати в тому числі і її спадкоємець, оскільки спадкує всі права спадкодавця в тому числі і право на його отримання, має право на такі виплати не залежно від територіального знаходження відділень фонду, які разом реалізують функції держави щодо захисту інтересів вказаної вразливої верстви населення з врахуванням того що позивач звернувся саме за місцем свого проживання. На думку колегії суддів, не можна відмовити особі у її праві, яке не оспорюється, органом який виконує функції держави щодо реалізації цього права з лише формальних підстав на які посилається відповідач.

Оскільки до відповідача звернувся спадкоємець, який є власником успадкованих страхових виплат, не можуть бути взяті до уваги доводи скаржника з приводу того, що мати позивача не зверталась з відповідною заявою до Фонду, оскільки відповідно до вищезазначених норм законодавства з заявою повинна звернутися особа, яка має право на відповідні виплати, цією особою і є позивач у справі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 цього Кодексу і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань і 3% річних за невиконання вказаного грошового зобов`язання.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управляння виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 21 серпня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

Г. С. Подліянова

О. З. Поляков