ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1798/19 Справа № 204/6355/17 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т.О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , та усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Право власності на дане житло він набув на підставі акту про проведення електронних торгів - внаслідок купівлі цього об`єкту нерухомості на відкритому аукціоні про що вказано в самому свідоцтві. Раніше дана квартира належала ОСОБА_1 Однак на теперішній час він не може вільно користуватись та розпоряджатися даним об`єктом нерухомості, оскільки в квартирі мешкає колишній чоловік попередньої власниці - ОСОБА_1. На замовлення позивача робітник будівельної компанії прийшов за вказаною вище адресою аби змінити вхідні двері, однак йому відчинив відповідач та сказав, що добровільно дане жиле приміщення він не покине, при цьому викликав співробітників патрульної поліції. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійсненні прав власника позивача, який не може вільно користуватись квартирою та проживати в ній. З огляду на те, що відповідач добровільно відмовляється звільнити належну йому квартиру та знятися реєстрації, та враховуючи, що він не є членом сім`ї власника, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 ; виселено відповідача із вказаної квартири.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач по справі був вселений у спірну квартиру зі згоди попереднього власника, а тому з моменту зміни власника житлового будинку є таким, що втратив право користування житлом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач на даний час не проживає на території України, а тому не має гострої потреби у терміновому заселенні у відчужене житло.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Вказана вище квартира раніше належала ОСОБА_3

Право власності на вказану квартиру ОСОБА_2 отримав на підставі Акту про проведення електронних торгів, згідно ЗУ «Про виконавче провадження» - внаслідок купівлі об`єкту нерухомості на відкритому аукціоні.

Однак, до теперішнього часу у вказаній вище квартирі проживає ОСОБА_1 -колишній чоловік попередньої власниці квартири ОСОБА_3.

Встановлено, що відповідач у судовому засіданні визнав факт свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 , а тому дана обставина доказуванню не підлягає.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , позивач не може належним чином розпоряджатися та користуватися належним йому на праві власності майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім`ї власника будинку на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на це житло, а відтак припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим житлом.

Таким чином, право члена сім`ї власника житлового будинку на користування ним є похідним від права самого власника. У випадку зміни власника житла чинне законодавство не передбачає перехід прав і обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім`ї і колишнього власника.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Встановивши, що відповідач по справі був вселений у спірну квартиру зі згоди попереднього власника, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 з моменту зміни власника спірної квартири втратив право користування житлом, оскільки його проживання позбавляє нового власника можливості користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном, а тому вірно усунув перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належною йому на праві власності квартирою шляхом виселення з неї ОСОБА_3.

Доводи апелянта в скарзі про те, що позивач на даний час не проживає на території України, а тому не має гострої потреби у терміновому заселенні у відчужене житло, колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки право власності є непорушним, тоді як відповідач проживанням у квартирі, яка йому не належить порушує право позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, що є недопустимим.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, сплачений апелянтом судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко