Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретаря судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду із заявою до Старо-Кримської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у подальшому позивачем уточнено свої позовні вимоги, відповідно до яких позивач звертається до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 та після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий, оскільки відсутності правовстановлюючі документи на будинок, а отримати дублікат яких неможливо, оскільки архівні нотаріальні документи Третьої маріупольської державної нотаріальної контри за 1984 рік були передані на постійне зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який в свою чергу знаходиться в м.Донецьку, на території неконтрольованій українською владою. Крім того, з вимогами про отримання спадщини, до нотаріальної контори звернулися онуки ОСОБА_4 , відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . В той же час, племінницями позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( їх батько померлий син ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ), подані документи на підтвердження факту прийняття їхнім батьком спадщини після смерті ОСОБА_4 . На підставі викладеного, позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ.А-1 загальною площею 61,2 кв.м, житловою площею 27,4кв.м, нежитлової прибудови літ.А1-1, сіней літ.а-1, ґанку літ.а2, сараю літ.З-1, сараю літ.Ж-1, вбиральні літ.Г-1, сараю літ.д-1, гаражу літ.Д-1, огорожі №1, мостіння літ.І.

08 листопада 2019 року із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно спадкодавця звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Обґрунтовують позовні вимоги тим, що спірне домоволодіння на праві власності належить їх бабці ОСОБА_4 , яка на теперішній час померла. Після її смерті відкрилась спадщина та спадкоємцями першої черги є ОСОБА_1 та їх батько ОСОБА_5 , який на теперішній час також помер. Оскільки позивачки за зустрічним позовом є спадкоємцями після смерті свого батька ОСОБА_5 , який фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із померлою, вони мають право на отримання права власності на частину спірного майна. Позивачки також звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. На підставі викладеного, просили встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на спадкове майно, а саме по 1/4 частці за кожною на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 за первісним позовом та його представник у судове засідання не з`явилися, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити, проти задоволення зустрічної позовної заяви не заперечують.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за первісним позовом, та їх представник в судове засідання не з`явилися, надали заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та можливість розгляду справи за їх відсутності. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов та зустрічний позов підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Старий Крим м.Маріуполя Донецької області (паспорт громадянина України НОМЕР_1 ).

Відповідно до паспорту громадянки України НОМЕР_2 , ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Маріуполі Донецької області ( дівоче прізвище « ОСОБА_6 » змінено після укладення шлюбу 24 липня 2013 року із ОСОБА_7 , актовий запис №258).

Відповідно до паспорту громадянки України НОМЕР_3 , ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Старий Крим м.Маріуполя Донецької області.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_1 , 1957 року народження, є ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Судом досліджено свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких батьком останніх є ОСОБА_5 .

Реєстраційним посвідченням Маріупольського (Жданівського) БТІ встановлено, що право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 . Вказана обставина також підтверджується довідкою КГ «Міське БТІ».

Виходячи із вимог декомунізації, вул АДРЕСА_1 була перейменована ао вул..Світлу.

Судом досліджено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, на будинок АДРЕСА_1 , який належить 1/1 частина ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 14 червня 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Так, відмова обґрунтована тим, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцеві; до складу спадкового майна входить зазначений житловий будинок та на підставі довідки, виданої МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 22 травня 2019 року № 2057 ОСОБА_4 належить вищевказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 10 грудня 1984 року за реєстровим № 3453, 3455.Між тим, вищевказані правовстановлюючі документи втрачені. У разі втрати правовстановлюючого документа виданого нотаріусом можливо отримати дублікат утраченого документа. Архів нотаріальної контори за 1984 рік передано для зберігання до Донецького обласного архіву, який знаходився в м. Донецьк. В зв`язку з тим, що м. Донецьк є тимчасово окупованою територією видати дублікат вищевказаного свідоцтва про право на спадщину не має можливості.

Згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ДАП Маріупольської міської ради, ОСОБА_4 була зареєстрована з 27 грудня 1962 року по 01 березня 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того , за даною адресою також зареєстрований ОСОБА_1 .

Відповідно до спадкової справи №311/2018 після смерті ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , який є сином померлої. Також спадкоємцем першої черги є син померлої ОСОБА_5 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 , актовий запис №20). Тому, із відповідними заявами звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є онуками померлої.

З довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ДАП Маріупольської міської ради від 15 травня 2018 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 з 24 вересня 1986 року по теперішній час, ОСОБА_5 був зареєстрований з 04 березня 2008 року по 20 лютого 2018 року (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Суду надано довідку голови селищної ради від 26 листопада 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_5 проживав з 1968 року по жовтень 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 . Також, актом від 26 листопада 2018 року встановлено, що останній фактично проживав разом із матір`ю ОСОБА_4 .

Зазначена обставина також підтверджується домовою книгою.

Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В.В. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо отримання спадщини після смерті батька ОСОБА_5 на спірне майно, оскільки ними також не надано належних правовстановлюючих документів.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пунктом 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , правовідносини в даному випадку регулюються Цивільним Кодексом УРСР в редакції від 18 липня 1963 року.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 529, 530,531 Цивільного Кодексу УРСР до кола спадкоємців входять діти, подружжя, батьки, брати, сестри, дід, бабка та утриманці.

Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на момент смерті проживав разом із матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , отже фактично прийняв спадщину.

Встановлення факту прийняття спадщини необхідно заявникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 для оформлення спадкових прав.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається приналежною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

За таких обставин, виходячи із наданих матеріалів, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, судом встановлено коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме сторони по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

З огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у сторін відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим їх права підлягають захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного, позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічна позовна вимога ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_4 , а також про визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.182, 328, 392, 1216, 1218,1262, 1268, 1269, 1297, 1299 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з житлового будинку літ.А-1 загальною площею 61,2 кв.м, житловою площею 27,4кв.м, нежитлової прибудови літ.А1-1, сіней літ.а-1, ґанку літ.а2, сараю літ.З-1, сараю літ.Ж-1, вбиральні літ.Г-1, сараю літ.д-1, гаражу літ.Д-1, огорожі №1, мостіння літ.І.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно спадкодавця,- задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на спадкове майно, а саме 1/4 частку на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на спадкове майно, а саме 1/4 частку на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва