ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Харків

Справа № 610/1756/19

Провадження № 22-ц/818/5583/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бровченка І.О., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

Третя особа: Балаклійський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року, суддя першої інстанції Стригуненко В.М.,-

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Балаклійський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про зменшення заборгованості по сплаті аліментів,-

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір заборгованості по сплаті аліментів 48296,92 грн., що стягуються на користь ОСОБА_3 згідно виконавчого листа №2-289/11 від 2.08.2011, виданого Балаклійським районним судом Харківської області на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем, в період якого у сторін народився син ОСОБА_4 , відповідач звернулася із заявою про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Між тим, тривалий час після розірвання шлюбу сторони проживали разом по жовтень 2016 року, продовжували шлюбно-сімейні відносини, мешкали за однією адресою, виконували спільні обов`язки по веденню господарства, виховували сина, а утримання сім`ї здійснював позивач. На підставі наведеного вважає, що заборгованість, яка утворилась за цей час за період з червня 2013 року по жовтень 2016 року, у розмірі 48296,92 грн. нарахована неправомірно.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року, повний текст якого складено 20 вересня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутні достатні, належні та допустимі докази на підтвердження існування обставин, що мають істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України, а як наслідок наявності підстав для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за вказаний ним період.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 через канцелярію суду 10 жовтня 2019 року звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги вказує обставини справи, а також посилається на ті ж доводи, що і у позові, зокрема, що проживав з відповідачем однією сім`єю за однією адресою без реєстрації та утримував її з дитиною, а також сплачував аліменти. Вважає неправомірним висновок суду щодо недоведення наданим актом обстеження від 3.03.2018 факту наявності між сторонами спільного побуту, взаємних прав і обов`язків та участі позивача у вихованні та утриманні сина.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше встановленого законодавством мінімуму, починаючи з 24 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ця обставина сторонами не заперечувалась.

З відповіді Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 11.10.2018р. вбачається, що 09.08.2011р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії надіслані сторонам. Згідно матеріалів виконавчого провадження виконавчий лист не повертався стягувачу за її заявою, аліменти нараховувались за весь період перебування виконавчого документа у відділі ДВС (а.с. 33).

Згідно довідки Балаклійського РВ ДВС ГТУЮ у Харківській області від 07 лютого 2018 року залишок неутриманого боргу станом на 10 червня 2013 року становить 868,67 грн. За період з 11 червня 2013 року по 20 березня 2017 року (станом на 01.02.2018 року) ОСОБА_1 має заборгованість за аліментами у розмірі 70789,59 грн. (а.с. 10).

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 28.10.2016р. (а.с. 8).

Актом обстеження фактичного проживання громадян від 3 березня 2018 року, складеного депутатом Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області Водолажським Л.І., встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживали ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 з квітня 2011р. по жовтень 2016 року разом, але без прописки, що підтверджено свідками: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 9).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 197 СК України, на підставі якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

При цьому вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Такою істотною обставиною, на думку ОСОБА_1 , є продовження шлюбно-сімейних відносин з відповідачем та утримання її разом з дитиною.

Підставою для відмови судом першої інстанції у позові стало відсутність достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, що мають істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що наданий позивачем акт обстеження не доводить факт наявності між ним та ОСОБА_3 спільного побуту, взаємних прав та обов`язків і, відповідно, не встановлено належної участі ОСОБА_1 у вихованні та утриманні сина, а сам факт проживання осіб в одному житловому приміщенні не може свідчити про встановлення наявності між ними шлюбних стосунків (сімейних відносин) та належного матеріального забезпечення позивачем своєї дитини. А формальне перебування осіб у шлюбі не виключає можливості ухилення одного із подружжя від обов`язку утримання неповнолітньої дитини.

До апеляційної скарги позивачем надано копії квитанцій про сплату аліментів більшість з яких датована після жовтня 2016 року, тобто по закінченню періоду, за який ОСОБА_1 просить зменшити заборгованість по аліментам. Крім того, усі надані копії квитанцій свідчать про виконання позивачем своїх обов`язків, покладених на нього за виконавчим листом, що не підтверджує додаткове утримання дитини чи наявність шлюбно-сімейних відносин між сторонами.

При цьому інші доводи апеляційної скарги позивача є аналогічні аргументам позову, які були досліджені судом першої інстанції із дотриманням норм матеріального і процесуального права та додаткового правового аналізу не потребують, а також на законність судового рішення не впливають і зводяться лише до переоцінки доказів по справі.

При вирішенні вказаної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.О. Бровченко

Н.П. Пилипчук