Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2103/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері. Свої вимоги обгрунтувала наступним. Вона є матір"ю ОСОБА_2 . Відповідно до пенсійного посвідчення вона є інвалідом 3 групи, непрацездатною особою та особою пенсійного віку. Розмір її пенсії є недостатнім для задоволення її життєвих потреб. Відповідач добровільної допомоги на її утримання не надає, у зв"язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 5000 грн.

В судове засідання позивачка не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач позов визнав.

Ухвалою Яготинського районного суду від 16 грудня 2019 р. у прийнятті визнання позову відповідачу було відмовлено.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду повідомлена належним чином, надала до суду письмові пояснення, з котрих вбачається наступне. В якості письмових доказів позивачкою по справі надані: довідка з Верховинської ЦРЛ від 19.11.2018; копія пенсійного посвідчення № від 31.10.2012 про інвалідіність з дитинства 3 групи. Проте, дані документи, а також паспорт, ідентифікаційний номер позивачки видані на ім`я ОСОБА_1 , а в свідоцтві про народження відповідача прізвище батьків зазначено як " ОСОБА_3 ", а тому представник третьої особи вважає, що позивачка не надала суду доказів, що вона є матір" ю відповідача та має право на утримання від нього. Крім цього, позивачка надала свідоцтво про смерть свого чоловіка, прізвище, ім"я, по батькові якого зазначено - " ОСОБА_2 ". При цьому, в позові до суду позивачка сама вказує на те, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на наступних юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровна спорідненість) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері і потреба матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Проте, у підтвердження та доведення позовних вимог позивачкою ОСОБА_1 не надано доказів про її непрацездатність, а також не доведена потреба в матеріальній допомозі. Крім того, не можна з`ясувати наявність у позивача нерухомого та рухомого майна, оскільки суду надана картка фізичної особи-платника податків на ім`я ОСОБА_1 , а ІДН позивача невідомий ні суду, ні сторонам по справі. Вважає, що даний позов має штучний характер, який не містить жодного допустимого доказу, що слугували підставами для задоволення судом даного позову. Крім того, позивачка по справі приховує від суду той факт, що ОСОБА_2 має обов`язок по утриманню двох своїх дітей та повинен сплачувати аліменти на їх утримання. Проте, на даний час належним чином обов`язок батька по утриманню своїх дітей ОСОБА_2 не виконується, що підтверджується наявною заборгованістю по сплаті аліментів у загальному розмірі 17 869,71 грн.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов"язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов"язків утримувати непрацездатних батьків.

В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред"явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить роз"яснення, що обов"язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв"язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред"явлено позов про стягнення аліментів, зобов"язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов"язків щодо них.

В судовому засіданні установлено, що позивачка є матір"ю відповідача ОСОБА_2 , (свідоцтво про народження, а.с. 7). ОСОБА_1 є пенсіонером, інвалідом 3 групи, перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Косівське об"єднане управління ПФУ та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період із січня 2018 р. по грудень 2018 р. склав 22375,56 грн. (1860,13 грн. щомісячно, грудень -1914,13 грн.), (пенсійне посвідчення, довідка, а.с. 4, 16). З довідки Верховинської ЦРЛ також видно, що ОСОБА_1 має діагноз: вражена відсутність лівої кисті.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений у статті 51 Конституції України.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів щодо потреби у матеріальній допомозі, зокрема, остання отримує пенсію, (а.с. 16). З довідки Косівського об"єднаного управління ПФУ також вбачається, що ОСОБА_1 проживає в будинку АДРЕСА_1 , має на праві власності квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_2 , (а.с.18). Крім цього, остання не надала доказів в підтвердження тих обставин, що немає інших дітей, які можуть надати матеріальну допомогу. З доказів, наданих позивачкою, не вбачається чи отримує вона, крім пенсії, інші державні пільги, субсидії, чи може приносити дохід належне їй на праві власності майно.

При цьому, суд вважає, що розбіжність в одній літері у прізвищі позивачки та відповідача не є підставою вважати, що між ними не доведено кровне споріднення, решта даних, зазначена в їх документах, збігається.

Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що для задоволення позову підстав немає.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 81, 89,259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.