Дата документу 21.08.2019 Справа № 336/3347/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3347/17 Головуючий у 1-й інстанції: Суркова В.П.
провадження № 22-ц/807/2660/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кримської О.М.

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2017 року про справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач є її батьком. Вона проживає з матір`ю та знаходиться її утриманні, свого доходу не має. Батько матеріальної допомоги добровільно не надає.

ОСОБА_2 зазначала, що в даний час вона навчається на першому курсі заочного відділення у Запорізькому національному університеті на факультеті іноземної філології за спеціальністю філологія. Переклад (англійська мова). Навчання є платним.

Зазначала, що на місяць її рапсоди становлять приблизно 3000 грн., з яких на один лише проїзд витрачається близько 340 грн., на засоби гігієни - 280 грн., на білизну та одяг приблизно 600 грн., на продукти харчування 1000 грн., на канцелярські товари для навчання та підручники 100 грн., на ліки та вітаміни 75 грн., витрати на проводження вільного часу та інші витрати 300 грн.

З урахуванням зазначеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь доньки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання у розмірі ј частини заробітку (доходу) батька щомісячно, починаючи з 20 червня 2017 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення останньою двадцяти трьох років. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи. Зазначає, що при ухваленні заочного рішення суд першої інстанції не врахував, що він на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2007 року сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини від усіх його доходів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Також на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року він сплачує аліменти на користь непрацездатної матері ОСОБА_4 у розмірі ј частини від усіх своїх доходів. Зазначає також, що ОСОБА_2 при зверненні до суду не довела належними доказами наявність потреби у матеріальній допомозі, в той час, як він не здатен надавати їй матеріальну допомогу, оскільки після всіх виплат по вищезазначеним рішенням у нього залишається приблизно 430 грн. на місяць. На підставі наведеного просив скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2017 року, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 15 липня 2019 року (а.с. 132) в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1

30 липня 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на вказану апеляційну скаргу. Зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ніяких заперечень проти позову не подавав, про наявність рішень, відповідно до яких з нього стягуються аліменти суд не повідомив, а отже суд не мав можливості їх врахувати. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 , яка продовжує навчання у розмірі ј частини заробітку (доходу) батька щомісячно, починаючи з 20.06.2017 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення останньою двадцять трьох років, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з продовженням навчання повнолітня донька, яка проживає з матір`ю, потребує матеріальної допомоги батька.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо обґрунтованості вимог позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, разом з тим приходить до висновку, що рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні з огляду на наступне.

Так, вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.6).

З довідки № 44 від 09.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 є студенткою першого курсу заочного відділення Запорізького національного університету. Навчається на факультеті іноземної філології за спеціальністю філологія, переклад (англійська мова) (а.с.7).

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ч.1 ст.199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що повнолітня ОСОБА_2 , навчаючись на першому курсі Запорізького національного університету заочного відділення на контрактній основі, потребує матеріальної допомоги обох батьків, так як необхідні кошти на оплату за проїзд до місця навчання, на придбання підручників, одягу, харчування. Таку матеріальну допомогу повнолітній доньці надає її матір, з якою вона фактично проживає, натомість відповідач будь-якої матеріальної допомоги доньці не надає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 року, статус рішення - остаточне).

Суд вірно зазначив, що відповідач ОСОБА_1 за приписами ст. 199 СК України зобов`язаний надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці ОСОБА_2 , яка продовжує навчання.

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 затверджено мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язався добровільно сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 43-44).

Також, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2017 року з ОСОБА_1 на користь його матері ОСОБА_4 стягуються аліменти у розмірі ј частини від усіх його доходів щомісячно, починаючи з 06.06.2017 року довічно (а.с. 51).

Таким чином, при визначенні розміру аліментів судом не враховані вищенаведені обставини, зокрема інші аліментні зобов`язання відповідача.

Колегія суддів приходить до висновку що з врахуванням зазначених обставин - наявності у відповідача аліментних зобов`язань щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , та матері ОСОБА_4 - визначений судом першої інстанції розмір аліментів у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, виходячи з принципу розумності та справедливості слід змінити та визначити аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, такий розмір аліментів на переконання колегії дозволить зберегти баланс між потребами доньки, яка продовжує навчання та потребує допомоги батьків та потребами відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2017 року у цій справі - змінити в частині розміру аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, зменшивши розмір стягнутих аліментів з ј до 1/6 частини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: