П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,
з участю секретаряМариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Петрівна» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Петрівна» про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що 04.12.2007 року між ВАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк") та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014-2915/840-0601, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 49 000,00 доларів США, строком користування до 01.06.2021 року зі сплатою 12,45% річних, розмір яких було неодноразово змінено на підставі додаткових договорів, укладених між сторонами. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 37,35 % річних. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також, виконати інші зобов`язання згідно договору. ПАТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Внаслідок чого загальна сума заборгованості ОСОБА_1 відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 05.03.2018 року становить 24 214,38 доларів США.

Крім того, 27.12.2017 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 , ПАТ "Універсал Банк" та ПП "Петрівна" було укладено два окремих договори поруки б/н, відповідно до умов яких ОСОБА_3 та ПП " Петрівна " зобов`язались відповідати за невиконання умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною.

Поряд з цим, 05.12.2007 року між ВАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк") та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014-2915/840-0602, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 60 000,00 доларів США, строком користування до 01.06.2021 року зі сплатою 13,45% річних, розмір яких було неодноразово змінено на підставі додаткових договорів, укладених між сторонами. За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 40,35 % річних.

Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також, виконати інші зобов`язання згідно договору.

ПАТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит.

Зазначив, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 05.03.2018 року становить 34 228,73 доларів США.

Крім того, позивач зазначає, що 15.11.2016 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "Універсал Банк" і ОСОБА_3 та ПАТ "Універсал Банк" і ПП "Петрівна" було укладено два окремих договори поруки б/н, відповідно до умов яких ОСОБА_3 та ПП " Петрівна " зобов`язались відповідати за невиконання умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 19.12.2018 року позивач просив суд: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №014-2915/840-0601 від 04.12.2007 року та за кредитним договором №014-2915/840-0602 від 05.12.2007 року у сумі 61 574,40 доларів США; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ПП "Петрівна" на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №014-2915/840-0601 від 04.12.2007 року у сумі 23 795,50 доларів США. А також покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Петрівна» про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Петрівна» на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №014-2915/840-0601 від 04.12.2007 року в сумі 23 795,50 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №014-2915/840-0602 від 05.12.2007 року в сумі 37 778,90 доларів США.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням відповідач, ОСОБА_1 , через представника - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому, зазначає, що виконує взяті на себе зобов`язання за Додатковою угодою від 27.12.2017 року до Кредитного договору №014-2915/840-0601 від 04.12.2007 року, що підтверджується квитанціями та розрахунком наданим до відзиву, які суд не взяв до уваги. Заборгованості про Кредитному договору не має, а твердження позивача про ухилення апелянта від погашення кредиту не відповідає дійсності. Наданий позивачем розрахунок, на думку апелянта, містить суттєві неточності. Стосовно зобов`язання по Кредитному договору №014-2915/840-0602 від 05.12.2007 року, апелянт зазначає, що подавав клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи про визнання даного кредитного договору удаваним, однак суд неправомірно відмовив у задоволенні даного клопотання.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

25.11.2019 року до суду надійшов відзив ПАТ "Універсал Банк", поданий представником - Чорним О.В., згідно якого вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинами справи. Зазначає, що Дарницьким районним судом м. Києва при ухваленні рішення враховані всі факти, що входять до предмета доказування; обставини, якими мотивовано рішення, підтверджені належними й допустимими доказами, а висновки суду відповідають встановленим фактам. Всі доводи та обставини, на які посилався апелянт в своїй скарзі на підтвердження своїх вимог були спростовані. В апеляційній скарзі апелянтом не наведено жодних доводів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду першої інстанції, не надано ніяких нових доказів або обставин, що підлягають встановленню та не подано жодних заперечень проти доказів, поданих банком до суду. Вказане є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача, ПАТ «Універсал Банк» - Чорний О.В. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.12.2007 року між ВАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк") та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014-2915/840-0601, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 49 000,00 доларів США, строком користування до 01.06.2021 року зі сплатою 12,45% річних (т.1, а.с. 10-15), розмір яких було неодноразово змінено на підставі додаткових договорів, укладених між сторонами (т.1, а.с. 20-33, 36-50, 54-67, 71-84, 90-104, 108). За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 37,35 % річних.

Також, 27.12.2017 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "Універсал Банк", ОСОБА_3 , та ПП "Петрівна" було укладено два окремих договори поруки б/н, відповідно до умов яких ОСОБА_3 , та ПП "Петрівна" зобов`язались відповідати за невиконання умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною (т.1, а.с. 199-206, 207-211).

Судом встановлено, що банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 49 000,00 доларів США шляхом перерахування їх на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується меморіальним ордером №0142915USD000001 від 04.12.2007 року (т.1, а.с.212) та випискою рахунку позичальника № НОМЕР_1 (т.1, а.с.213).

В свою чергу, ОСОБА_1 скористався кредитними коштами та свої зобов`язання за кредитним договором №014-2915/840-0601 від 04.12.2007 року належним чином не виконав.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору №014-2915/840-0601 від 04.12.2007 року, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 19.12.2018 року становить 23 795,50 доларів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 22 462,16 доларів США та заборгованість по відсоткам - 1 343,34 доларів США.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який перевірено судом та на думку колегії суддів є вірним, оскільки не спростований відповідачами належними та допустимими доказами (2т., а.с. 37-40).

Крім того, 05.12.2007 року між ВАТ "Універсал Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк") та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014-2915/840-0602, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 60 000,00 доларів США, строком користування до 01.06.2021 року зі сплатою 13,45% річних (т.1, а.с. 109-114), розмір яких було неодноразово змінено на підставі додаткових договорів, укладених між сторонами (т.1, а.с. 119-132, 135-149, 153-167, 171-184). За користування кредитом понад встановлений кредитним договором строк встановлюється підвищена процентна ставка на рівні 40,35 % річних.

Також, 15.11.2016 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 , було укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 , зобов`язалась відповідати за невиконання умов кредитного договору в повному обсязі. Відповідальність боржника і поручителя є солідарною (т.1, а.с. 190-198).

Судом першої інстанції встановлено, що банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 60 000,00 доларів США шляхом перерахування їх на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується меморіальним ордером №0142915USD000021 від 06.12.2007 року (т.1, а.с.212) та випискою рахунку позичальника № НОМЕР_1 (т.1, а.с.213).

В свою чергу, ОСОБА_1 скористався кредитними коштами та свої зобов`язання за кредитним договором №014-2915/840-0602 від 05.12.2007 року належним чином не виконав.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору №014-2915/840-0602 від 05.12.2007 року, утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 09.11.2018 року становить 37 778,90 доларів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 29 752,05 доларів США, заборгованість по відсоткам - 6 955,02 доларів США та підвищені відсотки - 1 071,82 доларів США.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який перевірено судом (т.2, а.с. 41-44).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 всупереч умовам кредитних договорів, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредитам та нарахованим процентам, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання, а поручителі як солідарні боржники, також повинні відповідати за невиконання боржником своїх зобов`язань.

При цьому, суд першої інстанції вважав, що позивачем не доведено факту укладання 15.11.2016 року договору поруки між ПАТ "Універсал Банк" та ПП "Петрівна" щодо забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014-2915/840-0602 від 05.12.2007 року, укладеним між ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 , тому суд дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що ПП "Петрівна" є солідарним боржником лише за кредитним договором №014-2915/840-0601 від 04.12.2007 року.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повній мірі, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та узгоджуються з нормами діючого законодавства, виходячи з наступного.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 всупереч умовам кредитних договорів, вчасно та у повному розмірі не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредитам та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом вірно встановлено, що кредитні договори сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором (п.5.3.2.) і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідач ОСОБА_1 не сплативши у вказаний у вимозі банку про дострокове повернення кредиту строк кредитні кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання або визначений моментом пред`явлення вимоги, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Факт порушення кредитних зобов`язань за кредитним договором №014-2915/840-0602 від 05.12.2007 року, апелянтом не заперечувався, проте відповідач у судовому засіданні зазначив, що отримав грошові кошти у гривні, тому звернувся до суду з позовом про визнання вказаного договору удаваним. Натомість рішення суду про визнання даного договору удаваним чи недійним суду не надав. А відтак, колегія суддів вважає, що вказані факти не спростовують наявності кредитної заборгованості відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно, у справі, що переглядається поручителі взяли не себе обов`язок у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, відповідать перед кредитором як солідарні боржники. Строки пред`явлення позову до поручителів банком не порушено, а тому колегія суддів в цій частині, також, погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності стягнення з поручителів заборгованості у визначеному розмірі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.

Крім того, колегією суддів розцінюються критично доводи апелянта про виконання ним своїх зобов`язань по Кредитному договору №014-2915/840-0601, а тому, неправомірне пред`явлення вимоги про стягнення з нього грошових коштів по Кредитному договору №014-2915/840-0601, як необґрунтовані, оскільки п. 5.2.4 Додаткової угоди б/н від 27.12.2017 року до Кредитного договору №014-2915/840-0601 передбачено право дострокового стягнення суми заборгованості за Кредитним договором №014-2915/840-0601 від 04.12.2007 року внаслідок порушення зобов`язань за договором №014-2915/840-0602 від 05.12.2007 року.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обгрунтоване рішення про задоволення позову, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновки суду, викладені в рішенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

Є.М. Суханова