Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 643/14075/13-ц

провадження № 61-40980св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука

М. М.,

учасники справи:

позивач публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Маслак Наталія Володимирівна, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 02 серпня 2016 року у складі судді Харченко А. М. та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому уточнивши позовні вимоги просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (далі квартира № 24) у рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 у розмірі 3 664 801, 99 дол. США та пені у розмірі 23 800 945, 13 гривень шляхом продажу майна від його імені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 грудня 2007 року між ПАТ «Укргазбанк» і ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 644 000 дол. США зі строком повернення до 25 грудня 2012 року та сплатою відсотків за користування кредитом.

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань 09 червня 2008 року між ПАТ «Укргазбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1. Відомості про іпотеку внесено до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

У звязку з невиконанням умов за вищевказаним кредитним договором рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укргазбанк» стягнуто заборгованість: 166 454 302 грн та 2 630 252, 33 дол. США.

У період тимчасового виключення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на підставі рішення суду, яке у подальшому було скасовано, без дозволу банку відчужили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартиру № 24 за договором купівлі-продажу від 28 грудня 2011 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до яких перейшло право власності на предмет іпотеки, набули статусу іпотекодавця за іпотечним договором від 09 червня 2008 року та мають всі його права і обовязки, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 свої зобовязання за кредитним договором не виконують, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 3 664 801, 99 дол. США та 23 800 945, 13 грн пені, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд у рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Реалізацію предмета іпотеки вищевказаної квартири № НОМЕР_1 позивач просив провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 426 400 грн, з наданням ПАТ АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 02 серпня 2016 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року, позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 20 від 26 грудня 2007 року у розмірі 3 664 801, 99 дол. США, що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 2 382 796, 72 дол. США, простроченої заборгованості по процентах у розмірі 1 282 005, 27 дол. США та 2 380 045, 13 грн пені, яка складається з пені за прострочку погашення кредиту у сумі 16 956 872, 78 грн, пені за прострочку погашення процентів у сумі 6 884 072, 35 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру № АДРЕСА_1, що є частиною житлового будинку № АДРЕСА_1 та яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Маслак Н. В. 28 грудня 2011 року за реєстровим № 4131. Реалізацію предмета іпотеки квартири № АДРЕСА_1, що є частиною житлового будинку № АДРЕСА_1 та яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, провести шляхом надання ПАТ АБ «Укргазбанк» права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною 426 400 грн з наданням АБ «Укргазбанк» всіх повноважень продавця, в тому числі права отримання у нотаріуса дубліката Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Маслак Н. В. 28 грудня 2011 року за реєстровим № 4131, здійснювати будь-які платежі за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із переходу до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на спірну квартиру, яка є предметом договору іпотеки, а отже і переходу до неї прав та обов'язків за указаним договором, в тому числі, що існували до набуття нею права власності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що предметом іпотеки є весь будинок і немає підстав вважати, що квартира № 24 стала самостійним предметом іпотеки. Також суди при ухваленні рішень помилково послалися на статті 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивач змінив позовні вимоги на надання йому права від свого імені продати предмет іпотеки.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу на надходили

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Маслак Н. В., Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із пяти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 2 644 000 доларів США на строк до 25 грудня 2012 року зі сплатою 12,5 % річних. Цього ж дня на забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_8 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобовязався відповідати перед банком солідарно з позичальником за невиконання ним кредитних зобовязань.

09 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки, предметом якого сторони визначили багатоквартирний житловий будинок, літ. В-5, загальною площею 6 422,9 кв. м, житловою площею 2 285,6 кв. м, усього на 123 квартири, що розташований по АДРЕСА_1.

Відомості про іпотеку нотаріусом внесено до Державного реєстру іпотек, на відчуження нерухомого майна накладено заборону.

ОСОБА_5 належним чином грошові зобовязання перед банком не виконав, у звязку із чим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2010 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стягнуто солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 1 664 543,02 грн та 2 630 252, 33 дол. США у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2007 року. Зазначені рішення судів не виконано.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року договір іпотеки від 09 червня 2008 року було визнано недійсним, виключено запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек.

У період чинності вказаного рішення суду спірну квартиру № 24 було відчужено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 28 грудня 2011 року.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відомості у Державному реєстрі іпотек щодо предмету іпотеки поновлено.

Пунктом 3.2.8 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником зобовязань, передбачених, цим договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки.

Згідно із пунктами 3.1.5., 3.1.6. договору іпотеки «Іпотекодержатель/Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразового чи неодноразового прострочення іпотекодавцем сплати процентів за користування кредитними коштами, неповернення кредиту або порушення інших умов кредитного договору, за рахунок коштів, виручених від реалізації предмету іпотеки одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд переважно перед іншими кредиторами.

Пунктами 6.3., 6.4. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із домовленістю сторін; за рішенням іпотекодержателя задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись у наступному порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом укладання довіреності на реалізацію предмету іпотеки.

У пункті 6.6. договору іпотеки визначено, що у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Заборгованість позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання іпотекодержателем від покупця за договором купівлі-продажу ціни купівлі-продажу предмета іпотеки у повному обсязі.

02 серпня 2012 року ПАТ АБ «Укргазбанк» надіслало вимогу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про повернення заборгованості за кредитним договором.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судові рішення суду першої та апеляційної інстанції не відповідають.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону країни «Про іпотеку»): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону України «Про іпотеку»).

У договорі іпотеки від 09 червня 2008 року у пунктах 6.4., 6.6. сторони передбачили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодеражателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві.

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку», можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону України «Про іпотеку», способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону України «Про іпотеку»), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19).

Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На зазначене суди попередніх інстанцій належної уваги не звернули, не врахували, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, що є свободою договору (статті 6, 627 ЦК України).

Таким чином, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ АБ «Укргазбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, допустився порушень вимог законодавства.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржені рішення суду першої інстанції та апеляційного суду підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 126, 18 грн та касаційної скарги у розмірі 229, 42 грн. Тому з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору.

Керуючись статтями 149, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 02 серпня 2016 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Маслак Наталія

Володимирівна, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу майна від його імені відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 335, 60 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_4 335, 60 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат Судді: Н. О. Антоненко В. І. Журавель Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук