Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 569/15550/18

провадження № 61-8760св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року у складі судді Гордійчук І. О. та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року в складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний Ощадний банк України») про стягнення коштів покладених на рахунки у відповідача та нарахованих відсотків.

Позовна заява мотивована тим, що його мати ОСОБА_2 вносила пенсію по втраті годувальника, на особові рахунки, відкриті на його ім`я у Червоноармійському відділені № 6372 Ощадбанку СРСР в м. Радивилів Рівненської області, зокрема в 1990 році відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Відповідно до умов договору, банк за користування грошима зобов`язувався нараховувати відсотки на вклад і зобов`язався видати грошовий вклад з нарахованими відсотками на вимогу вкладника.

На час досягнення ним повноліття, тобто станом на 29 вересня 1991 року на його особових рахунках знаходилося 6 904 рублів (карбованців).

До досягнення ним повноліття він не міг зняти грошові кошти з банківських рахунків СРСР, однак після 29 серпня 1991 року він не міг зняти кошти, у зв`язку з грошовою реформою СРСР.

Банк незаконно протягом тридцяти років користується його грошовими коштами, які є його власністю.

Неможливість отримання належних йому грошових коштів, які на цей час йому потрібні для лікування, загрожує його життю і здоров`ю.

Наявні у нього ощадні книжки підтверджують належність йому грошових коштів на особових рахунках в Радивилівському відділенні Ощадбанку, зокрема: особовий рахунок № НОМЕР_1 6 810 рублів (карбованців), особовий рахунок № НОМЕР_2 - 9 971 рублів; особовий рахунок № НОМЕР_4 - 1 055 рублів.

Станом на 01 квітня 1993 року на його особових рахунках знаходилося 17 836 рублів (6810+9971+1055), в тому числі кошти покладені на рахунок і нараховані відсотки. Курс радянського рубля станом на 1991-1993 роки становив 0,78 грн за 1 долар США, таким чином на його особових рахунках знаходилося 22 867 доларів США. На сьогодні офіційний курс становить 1 долар США - 26,40 грн, таким чином сума позову становить 22 867 доларів США *26,40 грн.=603 688 грн.

Просив суд стягнути з Рівненського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь грошові кошти в сумі 603 688 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, виходив із того, що відповідач може повернути грошові кошти, лише тоді, коли кошти для повернення заощаджень будуть перераховані з Державного бюджету України на рахунок ПАТ «Державний Ощадний банк України».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 569/15550/18.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що ПАТ «Державний Ощадний банк України» фактично є правонаступником колишнього Сбербанку Союзу Радянських Соціалістичних Республік (далі - Сбербанк СРСР), суд не надав правової оцінки договорам банківського вкладу, які були укладені між сторонами до 01 січня 1991 року і продовжують діяти на даний час.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У червні 2019 року ПАТ «Державний Ощадний банк України» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просило касаційну скаргу відхилити, а оскаржені рішення залишити без змін. Указувало, що суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках вкладниками, у тому числі матір`ю позивача, фактично на зберігання до ПАТ «Державний Ощадний банк України» не вносилися, а держава планує виплачувати ці кошти поступово, в якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання вимог статті 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Законом України «Про Державний бюджет України», ні на 2018 рік, ні на 2019 рік, не передбачено статтю видатків для проведення компенсаційних виплат, а отже у ПАТ «Державний Ощадний банк України» не настав обов`язок провести такі виплати.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що матір`ю позивача - ОСОБА_2 до 02 січня 1992 року внесено до Ощадбанку СРСР кошти, на особові рахунки, відкриті на ім`я позивача, вклади було проіндексовано та видано ощадні книжки, які складали залишок коштів на компенсаційних рахунках на підставі пункту 5 Указу Президента України від 25 серпня 1996 року № 762, яким з 02 вересня 1996 року українські карбованці підлягали обміну на гривні (банкноти та розмінну монету) за курсом 100 000 карбованців на 1 гривню, Указом Президента України від 07 листопада 1992 року № 549/92, припинилось функціонування рубля та по рахунках фізичних та юридичних осіб була проведена переоцінка у співвідношенні 1 рубль до 1 українського карбованця без обмежень суми коштів.

Відповідно до копій ощадних книжок позивача зазначено залишок коштів на компенсаційному рахунку № НОМЕР_5 - у розмірі 2 919,40 рублів (карбованців) на компенсаційному рахунку № НОМЕР_6 - 2929,50 рублів (карбованців) та на компенсаційному рахунку № НОМЕР_7 - у розмірі 1055,25 рублів (карбованців). Банком проведено реєстрацію в інформаційно-аналітичній системі «Реєстр вкладників заощаджень громадян».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Питання збереження, відновлення реальної вартості та компенсації знецінених грошових заощаджень громадян України, які зберігалися на рахунках Ощадного банку колишнього СРСР до 02 січня 1992 року, регулюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», статтею 1 якого встановлені зобов`язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України.

Відповідно до статті 2 Закону держава зобов`язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку.

Установи ПАТ «Державний Ощадний банк України» на виконання вимог статті 5 Закону провели одноразову індексацію вкладів громадян і на проіндексовані суми, що знаходяться на позабалансовому рахунку ПАТ «Державний Ощадний банк України», видали вкладникам ощадні книжки, на підставі яких виникає право на отримання компенсаційних сум в майбутньому за рахунок Державного бюджету.

Суми, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, у тому числі і позивачем, фактично на зберігання до ПАТ «Державний Ощадний банк України» не вносились, зазначені суми держава планує виплатити поступово як компенсаційні втрати від знецінення заощаджень на виконання статті 1 Закону.

У Законі передбачено, що кошти для компенсації заощаджень визначаються у Державному бюджеті України окремою статтею.

Відповідно до статті 7 Закону заощадження підлягають поверненню поетапно, залежно від суми вкладу у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Перелік груп вкладників і порядок проведення виплат проіндексованих грошових заощаджень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 жовтня 2001 року №13-рп/2001 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» установлено, що виплата громадянам України грошових заощаджень в обмежуваному розмірі та поетапно є правом держави, що не суперечить статтям 13, 41, 64 Конституції України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» не передбачено статті видатків для проведення компенсаційних виплат.

Установивши при розгляді справи, що ПАТ «Державний Ощадний банк України» провадить виплату проіндексованих заощаджень в межах передбачених для цього Державним бюджетом України і перерахованих з нього грошових сум, у 2018 та 2019 роках статтю видатків для проведення компенсаційних виплат не передбачено, суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позову.

Установивши при розгляді справи, що наявні в матеріалах справи докази дають підстави для висновку, що рахунки відкриті на ім`я позивача є компенсаційними, за вкладом, відкритим на ім`я позивача у Ощадбанку СРСР, за яким ПАТ «Державний Ощадний банк України» провадить виплату проіндексованих заощаджень у межах передбачених для таких виплат Державним бюджетом України, яким у 2018-2019 роках не було передбачено окремої статті видатків для проведення компенсаційних виплат вкладникам Ощадбанку СРСР, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська