Дата документу 24.12.2019 Справа № 335/8957/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3940/19 Головуючий у 1-й інстанції: Соляник А.В.
Є.У.№ 335/8957/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізькій апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю - адвоката Бобровника Костянтина Володимировича на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , громадянина Сірії , про розірвання шлюбу. Зазначала, що з 14 грудня 2011 року сторони перенбували у шлюбі, зареєстрованому Дубайським Шаріатським Судом, мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначила, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, стосунки стали холодними та не дружніми, внаслідок чого шлюбні відносини з лютого 2018 року припинені, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення подружжя є неможливим, переконана, що подальше спільне життя та збереження сім`ї суперечитиме її інтересам.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 19 числа місяця Мухаррама 1433 року за календарем Хіджрі, що відповідає 14 грудня 2011 року, Дубайським Шаріатським Судом в особі Шаріатського Судді ОСОБА_3 на підставі шлюбного контракту, складеного відповідно до заяви №1904/М/2011. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80грн.

Рішення суду мотивоване тим, що подружжя втратило почуття любові, їх подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, тому шлюб необхідно розірвати.

05 вересня 2019 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення від 29 жовтня 2018 року звернувся ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю - адвоката Бобровника К.В., в якій посилаючись на формальний розгляд справи судом першої інстанції, а також на те, що відповідач у справі не був належним чином повідомлений про день та час слухання справи, просив поновити йому строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати вказане рішення у справі та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 13 листопада 2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя поновив заявнику строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишив без задоволення заяву про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року.

Відмовляючи у заяві про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року, суд першої інстанції виходив, що відповідачем у справі не було надано жодного доказу, який в розумінні ст. 76 ЦПК України, мав би істотне значення для правильного вирішення справи і не був врахований судом під час ухвалення рішення або спростував би висновки суду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю - адвоката Бобровник К.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не правильно визначив підсудність, оскільки не врахував той факт, що єдиним місцем реєстрації позивача та відповідача у справі на території України є Томаківський район Дніпропетрорвської області. Вказана позивачкою адреса проживання в місті Запоріжжі не може вважатись достовірною, оскільки договір найму житла укладено на один рік, договір ніяким чином не зареєстрований. Крім того, апелянт в своїй скарзі, як на один із доводів посилався на те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, в жодному із судових засідань ні позивача ні відповідача не було, думку їхню не вислуховував, строку на примирення сторонам не надавав, при тому, що у подружжя є малолітня дитина, інтереси якої також не враховані.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що справу розглянуто із дотриманням правил підсудності, оскільки і на час розгляду справи судом першої інстанції, і на час перегляду судового рішення в апеляційному порядку місцем проживання її і малолітньої доньки є м.Запоріжжя, де вона винаймає квартиру за договором оренди, і де її донька відвідує дошкільний заклад, про що суду першої інстанції надавалися відповідні письмові докази. Отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі і позовну заяву про розірвання шлюбу, відповідач не заперечував проти розгляду справи Орджонікідзевським районним судом Запоріжжя, у передбаченому законом порядку ухвалу про відкриття провадження не оскаржував. Вжиття судом заходів до примирення сторін було недоцільним, оскільки з лютого 2018 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть і вона категорично заперечувала проти збереження сім`ї.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 числа місяця Мухаррама 1433 року за календарем Хіджрі, що відповідає 14 грудня 2011 року, Дубайським Шаріатським Судом в особі Шаріатського Судді ОСОБА_3, на підставі шлюбного контракту , що складений відповідно до заяви №1904/М/2011, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу №1861/М/2011 (а.с 18-20).

Статтею 13 закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що документи, які видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Свідоцтво про укладення шлюбу №1861/М/2011 легалізовано Консульством України в Дубай у відповідності до вимог Віденської конвенції «Про консульські зносини», яка підписана та ратифікована Україною та Об`єднаними Арабськими Еміратами . Отже зазначений документ є дійсним та території України.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 16 січня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Як було зазначено в позові та не заперечується відповідачем у справі, сторони проживають в Україні.

Тобто, висновок суду першої інстанції про те, що правові наслідки шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем, та правові наслідки його припинення, визначаються правом України як держави, у якій подружжя має спільне місце проживання - є вірним.

Згідно статті 63 Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частини 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно до статті 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Під час ухвалення рішення, судом першої інстанції було встановлено, що шлюбні відносини між сторонами були припинені у лютому 2018 року, в той час, як позивачка звернулась до суду із позовом у серпні 2018 року, крім того, позивачка наполягала на тому, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Оскільки шлюбні відносини це волевиявлення сторін і проти волі сторони не можуть перебувати в шлюбі, то суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Стосовно відокремлених доводів апеляційної скарги щодо неправильно визначеної підсудності та ненадання строку на примирення подружжя, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

В обґрунтування визначення підсудності під час звернення до суду першої інстанції позивачка додала до позову копію договору найму квартири від 23.02.2018 року. Термін дії вказаного договору становив 1 рік, тобто до 23.02.2019 року. На підтвердження факту перебування в м.Запоріжжі позивачкою надано суду довідку дошкільного навчального закладу №142 Запорізької міської ради від 26.07.2018, згідно якої донька сторін ОСОБА_5 відвідує ДНЗ №142 з квітня 2018 року (а.с.21). При цьому позивачка звернулась із позовом до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя 02.08.2018 року.

Відповідно до статті 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі, однак вказаною нормою закону не передбачено обов`язкового нотаріального посвідчення вказаного правочину.

Аналіз вищевикладеного свідчить про те, що у суду першої інстанції не було жодних підстав для сумніву, що вказана справа повинна розглядатись саме Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, підсудність була визначена вірно.

Отримавши копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі і позовну заяву 24.09.2018 (а.с.36), відповідач не заперечував проти розгляду справи судом за місцем фактичного проживання позивачки, в апеляційному порядку ухвалу про відкриття провадження не оскаржував, про непідсудність справи Орджонікідзевському районному суду не заявляв.

Стосовно ненадання строку на примирення.

Згідно статті 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому суд не може примушувати дружину та чоловіка разом. Такий захід може бути ініційований однією із сторін спору шляхом надання клопотання про надання строку на примирення.

Клопотання про надання строку на примирення ніхто не заявляв, тому вказані доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу у зв`язку із безпідставністю.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю - адвоката Бобровника Костянтина Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: