Ухвала

20 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 240/520/18

провадження № 61-15192ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що у серпні 2015 року вона придбала квартиру АДРЕСА_1 ., яку разом із чоловіком ОСОБА_3 облаштовувала побутовою технікою та меблями за її кошти. Вказувала, що ними було придбано наступне майно: холодильник «Атлант 6024-100» вартістю 9 674 грн, телевізор «PHILIPS плоскопанельний ТВ 37-42» вартістю 7 709,01 грн та пральну машину «LG F 1096SD3» вартістю 10 099 грн. Зазначала, що з часу передачі майна за договорами купівлі-продажу вона набула право власності на зазначену побутову техніку відповідно до статті 317 ЦК України. Спірне майно було доставлено у квартиру та надано у користування сину ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_1 на час їх спільного проживання в квартирі. 15 липня 2018 року навідавшись у свою квартиру виявила, що придбана нею побутова техніка відсутня, оскільки відповідачка вивезла її. На підставі вищевказаного позивач просила зобов`язати ОСОБА_1 повернути належну її сім`ї побутову техніку: холодильник «Атлант6024-100», вартістю 9 674 грн; телевізор «PHILIPS плоскопанельний ТВ 37- 42», вартістю 7 709,01 грн та пральну машину «LG F 1096SD3», вартістю 10 099 грн.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 01 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 18 липня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Зобов`язано

ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 таке майно з визначеною вартістю на час придбання:холодильник «Атлант 6024-100», вартістю 9 574 грн;пральну машину «LG F 1096SD3», вартістю 10 999грн та телевізор «PHILIPS, плоскопанельний ТВ 37-42», вартістю 7709,01 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем доведено право власності на спірне майно, що підтверджується товарними чеками та поясненнями свідків, а відповідач заволодів цим майном без достатніх правових підстав, тому відповідно до статтей 388, 400 ЦК України відповідач зобов`язана повернути позивачу спірне майно.

05 серпня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 направила касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору в даній справі є витребування:холодильника «Атлант

6024-100», вартістю 9 674 грн; телевізора «PHILIPS плоскопанельний ТВ 37-42», вартістю 7 709,01 грн та пральної машини «LG F 1096SD3», вартістю 10 099 грн, з чужого незаконного володіння.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом 01 січня 2019 року становить 960 500,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «LevagesPrestationsServices v. France» (ЛеважПрестасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «BruallaGomezdelaTorre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01 квітня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк