Ухвала

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 274/4406/13-ц

провадження № 61-15337ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив розірвати шлюб з ОСОБА_1 , зареєстрований 18 листопада 1988 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що спільне життя у сторін не склалося, спільного господарства вони не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Підстав для примирення і збереження шлюбу немає.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2014 року позов задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 листопада 1988 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 587.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 08 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2014 року залишено без змін.

10 серпня 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 08 жовтня 2014 року, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення, а її затвердити законною спадкоємицею як дружину померлого чоловіка ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз тексту рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2014 року свідчить, що відповідач була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Таким чином, ОСОБА_1 була обізнана про те, що в суді розглядається справа за позовом до неї про розірвання шлюбу.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 08 жовтня 2014 року в цій справі було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 13 жовтня 2014 року.

Виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження, заявником у касаційній скарзі не обґрунтовані. ОСОБА_1 не надано належних доказів про неповідомлення її про розгляд справи.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34,).

Таким чином, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу одного року з дня постановлення рішення апеляційного суду Житомирської області від 08 жовтня 2014 року, то у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук