Справа № 202/2589/19
Провадження № 4-с/202/21/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., представника боржника ОСОБА_1 , державного виконавця Посадської О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни (заінтересована особа ОСОБА_3 ), -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з вищевказаною скаргою, ОСОБА_2 зазначає, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. 11 червня 2007 року на виконання зазначеного рішення суду видановиконавчий лист № 2-1690, який пред`явлений на виконання до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби. 25 липня 2007 року було відкрито виконавче провадження. В постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем допущено помилку в частині зазначення прізвища стягувача та боржника, а саме зазначено « ОСОБА_5 » замість ОСОБА_6 . На думку заявника, з урахуванням помилок у прізвищі боржника, його не можна вважати належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, порядок, строки, умови та наслідки вчинення виконавчих дій. Неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження призвело до ряду порушень чинного законодавства. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 4377565, яка була винесена 25.07.2007 року, не отримував, про існування зазначеного виконавчого провадження не знав. Вказує, що він жодним чином не ухилявся від обов`язку по сплаті аліментів, а навпаки на протязі 12 років добровільно виконував рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року. За період з липня 2007 року по квітень 2019 року ним було сплачено аліменти на утримання сина в розмірі 46808,41 грн., що відповідає 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і підтверджується чеками. До того ж стягувач ОСОБА_3 надала розписку про те, що за період з липня 2010 року по грудень 2012 року отримала від нього грошові кошти в рахунок аліментів на утримання сина в розмірі 4000,00 грн. та що станом на 01 січня 2013 року борг про сплаті аліментів відсутній. Тобто станом на 01 січня 2013 року заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_3 немає. Однак у кінці 2018 року він дізнався про існування вищевказаного виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся до державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо перерахунку заборгованості по аліментам, надавши платіжні доручення та розписки стягувача про сплату аліментів. 04 квітня 2019 року було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Посадською О.В., згідно з яким заборгованість за період з травня 2007 року по квітень 2019 року становить 53194,91 грн. Вважає, що дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментам є неправомірними, оскільки його не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував, відтак у державного виконавця не було достатніх підстав для проведення виконавчих дій та нарахування заборгованості до грудня 2018 року. При розрахунку заборгованості державним виконавцем не було взято до уваги розписку ОСОБА_3 про те, що станом на 1 січня 2013 року борги по сплаті аліментів відсутні, та нарахована заборгованість з травня 2007 року по квітень 2019 року.

За цих підстав ОСОБА_2 просить визнати неправомірними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни по визначенню у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів періоду нарахування та розміру заборгованості станом на 01.04.2019 року в сумі 53194,91 грн.; зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадську Ольгу Вікторівну встановити в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів період нарахування заборгованості з грудня 2018 року по квітень 2019 року та скласти належний розрахунок заборгованості згідно фактично сплачених сум відповідно до наданих квитанцій.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні в повному обсязі.

Державний виконавець Посадська О.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, зазначивши, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області дійсно перебуває виконавче провадження № 4377565 з виконання виконавчого листа № 2-1690, виданого 11.06.2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 29.05.2007 року до досягнення повноліття. 25 липня 2007 року державним виконавцем було відкрито провадження та направлено виклик на адресу боржника. Розрахунок заборгованості по аліментам здійснений з урахуванням наданих боржником квитанцій про перерахування аліментів, довідок про отримані боржником доходи, заяв стягувача тощо. Відповідно до розрахунку станом на 01.06.2019 року сума боргу складає 58208,53 грн. Боржником добровільно сплачувались аліменти у розмірі меншому, ніж стягнуто рішенням суду. Просила в задоволенні скарги відмовити.

Стягувач ОСОБА_3 та її представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 надійшла заява про відкладення судового розгляду.

Проте, приймаючи до уваги, що відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, скаргу розглянуто в їх відсутність.

Заслухавши представника боржника та державного виконавця, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист, виданий 11 червня 2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2-1690 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця Малюк Інни Володимирівни від 25 липня 2007 року було відкрито виконавче провадження № 4377565.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Посадською О.В., станом на 01.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 складає 57194,53 грн.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У своїй скарзі на дії державного виконавця, ОСОБА_2 посилається на те, що державним виконавцем Посадською О.В. неправомірно нарахована заборгованість зі сплати аліментів за період з травня 2007 року по квітень 2019 року, оскільки він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, добровільно сплачував аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, державним виконавцем не взято до уваги розписку стягувача ОСОБА_8 , згідно з якою на 1 січня 2013 року борг по аліментам сплачений. Так, на думку боржника, аліменти мають нараховуватися державним виконавцем, починаючи з грудня 2018 року, коли він дізнався про існування виконавчого провадження.

Між тим, погодитися з доводами боржника суд не може з огляду на таке:

Відповідно до статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частинами 1, 3-4 статті 71 Закону України Про виконавче провадження порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Частиною 8 статті 71 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічні норми були визначені в статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, який діяв до 05.10.2016 року.

Відповідно до статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Таким чином,аналіз наведених норм свідчить, що державний виконавець обчислює розмір заборгованість зі сплати аліментів щомісяця врозмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, або виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу.

В разі виникнення між учасниками виконавчого провадження спору щодо розміру заборгованості за аліментами, спір щодо розміру заборгованості за аліментами вирішується судом за заявоюзаінтересованої особи у порядку, встановленому законом, який має визначити розмір заборгованості зі сплати аліментів.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів скарги, зокрема долучених копій матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем здійснено вірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з травня 2007 року по квітень 2019 року з урахуванням вимог статті 195 СК України та фактично сплачених боржником сум, у тому числі за період з липня 2010 року по грудень 2012 року в розмірі 4000 грн. згідно розписки стягувача, оскільки боржник добровільно сплачував аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який не відповідає розміру аліментів, присудженому рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року.

При цьому суд вважає, що при розрахунку заборгованості по аліментам державним виконавцем правомірно не було взято до уваги надану боржником розписку стягувача ОСОБА_8 про відсутність боргу зі сплати аліментів станом на 1 січня 2013 року, оскільки стягувач заперечувала отримання в повному обсязі аліментів за період з 2007 року по липень 2010 року.

Відтак, між сторонами виконавчого провадження наявний спір щодо розміру заборгованості по аліментам, який має вирішуватися в позовному порядку.

Доводиборжника ОСОБА_2 про те, що до грудня 2018 року він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, не є законною підставою для звільнення його від обов`язку по сплаті заборгованості по аліментам, присудженим судовим рішенням, оскільки виконавчий лист вчасно пред`явлено до виконання та боржник, добровільно частково виконуючи рішення суду до грудня 2018 року, був обізнаний про свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина.

Крім того, допущена державним виконавцем описка в постанові про відкриття виконавчого провадження в частині зазначення прізвища стягувача та боржника не звільняє боржника від сплати аліментів, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1690, боржником за яким є саме ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи той факт, що дії державного виконавця Посадської О.В. щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам були вчинені відповідно до закону в межах наданих їй повноважень, порушення державним виконавцем прав боржника не встановлено, суд вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни (заінтересована особа ОСОБА_3 ) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк складання повного тексту ухвали 21 серпня 2019 року.

Суддя Н.Ю. Марченко