Справа № 155/104/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамчук Г. М.
Провадження № 22-ц/802/795/19 Категорія: 29 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, який обґрунтовала тим, що 07 серпня 2017 року з вини відповідача ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» сталася дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої належний їй на праві власності автомобіль марки «Сітроєн» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну їй шкоду, позивач просила суд стягнути з відповідача в її користь 25724,59 грн майнової шкоди та 20000 грн моральної шкоди.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 22 травня 2019 року у даній справі в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 24924,59 грн. майнової шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 1440 грн судового збору.

В решті позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити, позивач апеляційну скаргу заперечила та просила скаргу залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Апеляційна скарга подана на рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, а тому апеляційний суд відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення про відмову в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

В судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 2015 року з вини відповідача ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Із матеріалів справи убачається, що постановою Горохівського районного суду від 18 липня 2016 року, що набрала законної сили, ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, провадження в даній справі закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача ОСОБА_3 , який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, позивачу була заподіяна як майнова, так і моральна шкода.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача.

Частина 2, 5 статті 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вина відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль позивача, встановлена на підставі постанови суду про притягнення відповідача ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 була заподіяна як майнова так і моральна шкода.

Матеріальний збиток за відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 24145,19 грн суд правильно визначив на підставі акту страховика - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» (т.1, а. с. 103-104).

При цьому не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно визначено розмір матеріальної шкоди.

При визначенні розміру майнової шкоди судом враховано висновок спеціаліста, а сам відповідач ОСОБА_3 на підтвердження своїх заперечень будь-яких доказів не подав.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізується нею на власний розсуд шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність якої застраховано завдавачем такої шкоди, а тому на увагу колегії суддів не заслуговують доводи апеляційної скарги про те, що позивачці за відшкодуванням шкоди слід звертатися до страхової компанії.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду про стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн з огляду на наступне.

За положеннями статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю інших осіб, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів вважає, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача була також заподіяна і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала внаслідок пошкодження її власного автомобіля.

Розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн суд першої інстанції обґрунтовано визначив з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 травня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді