КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1302/19
Провадження №2/319/514/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Мальованого В.О., при секретарі судового засідання Синяковій О.І., за відсутності учасників справи, розглянувши в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову 25114,20 грн. , -

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2019 року АТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, відповідно до укладеного договору № б/н від 07 жовтня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач порушила умови договору і має прострочену заборгованість. Станом на 31 серпня 2019 року сума заборгованості складає 25114,20 грн, де 4363,02 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 19317,17 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 250,00 грн. - сума штрафу (фіксована сума), 1184,01 грн. - сума штрафу (процентна складова).

Відповідач в добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості, тому АТ КБ ПриватБанк вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. ( а.с.2-4).

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 05 листопада 2019 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін ( а.с.30).

Представник позивача повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просить суд розглянути справу за відсутності представника банку, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі ( а.с.25, 31,32).

Відповідач повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. ОСОБА_1 скористалась своїм правом надання відзиву на позовну заяву, у визначений в ухвалі строк надала його, де зазначила, що позов АТ "КБ"ПриватБанк" визнає частково, прохала стягнути тільки заборгованість з тіла кредиту в розмірі 4363,02 грн. В задоволенні решти вимог відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю позивачем. (а.с.39).

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Публічне акціонерне товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009р. змінено найменування позивача - з закритого акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" на публічне акціонерне товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", про що зазначено у п.1.7 статуту ПАТ "КБ"ПриватБанк". Згідно статуту акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", за рішенням єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", про що 14 червня 2018 року були внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07 жовтня 2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ( а.с.8).

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна. 30 днів пільгового періоду" та Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку ( а.с.9).

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна. 30 днів пільгового періоду" пільговий період становить 30 днів за кожною тратою; базова відсоткова ставка на місяць становить 3,0 %, за тратами, обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. Пеня = Пеня(1) + Пеня(2), де Пеня(1) = базова відсоткова ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту). Пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць (нараховується 1 раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше); штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 250 грн. + 5% від суми позову ( а.с.9).

АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року сума заборгованості складає 25 114,20 грн, де 4363,02 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 19 317,17 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 250,00 грн. - сума штрафу (фіксована сума), 1 184,01 грн. - сума штрафу (процентна складова).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві від 07 жовтня 2008 року, підписаній сторонами, встановлені умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафу за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру - 250 грн. + 5% від суми позову ( а.с.8).

Свої зобов"язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти відповідачу, а остання отримала вказані кошти. Як вбачається з представленого розрахунку, ОСОБА_1 користувалась коштами АТ КБ «Приватбанк», частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, визнала факт існування заборгованості за тілом кредиту, а тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ"ПриватБанк" в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги про стягнення заборгованості по процентам, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07 жовтня 2008 року посилався на Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

В Умовах і правилах надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (07 жовтня 2008 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (31 жовтня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування простроченим кредитом, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування простроченим тілом кредиту.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Також відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019, справа № 342/180/17, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» надав копію Анкети-заяви від 07 жовтня 2008 року, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ "Приватбанк", а також розрахунок заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 у своєму відзиві на позовну заяву визнала обов"язок зі сплати фактично отриманої суми кредиту в розмірі 4363,02 грн., заперечень відносно того, що вона не підписував вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, а відповідно і не отримувала в АТ КБ "ПриватБанк" кредитну картку, не користувалась нею, отримуючи від банку кредитні кошти суду надано не було, тобто суд приходить до висновку, що остання отримав від АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 07 жовтня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ "ПриватБанк", відповідач періодично здійснювала погашення заборгованості за кредитом, що свідчить про визнання нею свого обов`язку перед банком щодо повернення кредиту.

Згідно з вказаним розрахунком, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 31 серпня 2019 року нарахована 4363,02 грн. - заборгованість за тілом кредиту.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості за тілом кредиту.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобов"язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов"язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно анкети-заяви від 07 жовтня 2008 року та довідки про умови кредитування , підписаної ОСОБА_1 , в разі порушення умов договору передбачено сплату штрафу за порушення строків платежів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 250 грн. + 5% від суми позову.

Тобто вимога про стягнення штрафу з урахуванням наведених положень ст. 549 ЦК України є обґрунтованою.

Вирішуючи питання про стягнення 19 317,17 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Як було зазначено судом, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна. 30 днів пільгового періоду" базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік, становить 3,0%, тобто 36,00% річних.

Враховуючи наведені положення, вимоги статті 1054 ЦК України, вимога про стягнення нарахованих процентів є правомірною.

Проте суд не погоджується з розміром нарахованих процентів.

За розрахунком суду, розмір процентів, що підлягає стягненню, становить 5039,29грн. При розрахунку судом враховано, що станом на дату виникнення заборгованості 31.08.2016 заборгованість за процентами становила 261,78 грн. Подальший розрахунок процентів, що підлягають стягненню, здійснений за період з 31.08.2016 по 31.08.2019 (саме станом на 31.08.2019 позивач просить стягнути заборгованість по процентам за користування кредитом) за процентною ставкою саме 36% річних та становить 4777,51 грн. До цієї суми додані нараховані станом на 31 серпня 2016 року проценти в розмірі 261,78 грн.

Розрахунок процентів, здійснений судом, відображений у наступній таблиці.

дата виникнення заборгованостікінцева дата розрахункукількість днів простроченняпроцентна ставка % річнихсума основного боргу, грн.сума процентів, грн. за період з 31.08.2016 по 31.08.2019сума процентів, грн., які нараховані станом на 31.08.2016Загальна сума нарахованих процентів, грн.
авc (b-a)def (e*d/360*c)gh (f+g)
31.08.201631.08. 4363,024777,51261,785039,29

Судом встановлено, що розмір процентів, що підлягають стягненню на користь позивача 5039,29 грн.

З урахуванням визначених судом сум заборгованості за кредитом та відсотками, стягненню підлягає штраф у розмірі 250 грн., а також штраф у розмірі 5% від суми позову, встановленої судом (9402,31), що складає 470,12 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають наступні суми по кредиту:

- 4363,02 грн - заборгованість за тілом кредиту,

- 5039,29 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом,

- 250 грн. - штрафу (фіксована частина),

- 470,12 грн - штрафу (процентна складова), а всього 10122,43 грн.

Враховуючи вище викладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов`язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов`язковості договору, з відповідача на користь АТ"КБ"ПриватБанк" підлягає стягненню сума заборгованості станом на 31 серпня 2019 року у розмірі 10 122,43 грн.

Як роз`яснено в абз 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом «Про судовий збір»).

Оскільки позовні вимоги АТ"КБ"ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково , тому суд в порядку ст.141 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно до задоволених вимог, а саме в розмірі 774,36 грн.

Керуючись ст.ст.526, 530, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 77, 81, 83, 141, 211,223, 247, 258, 259, 265,268,273,279, 280-283 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором в сумі 10 122 ( десять тисяч сто двадцять дві) гривні 43 копійки , де 4363 ( чотирі тисячі триста шістдесят три) гривні 02 копійки - сума заборгованості за тілом кредиту, 5039 ( п"ять тисяч тридцять дев"ять) 29 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 250 (дві п"ятдесят) гривень 00 копійок - сума штрафу (фіксована сума), 470 ( чотириста сімдесят) гривень 12 копійок - сума штрафу ( процентна складова), суму понесених судових витрат у вигляді сплати судового збору в розмірі 774 ( сімсот сімдесят чотирі) гривні 36 копійок, а всього 10896 ( десять тисяч вісімсот дев"яносто шість) гривень 79 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення виготовлено 24 грудня 2019 року.

Учасники справи:

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО банку 305299, ідентифікаційний код за , адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д;

Представник позивача: Савіхіна Анастасія Миколаївна, місце роботи: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя: В.О.Мальований