Номер провадження: 22-ц/813/2257/19
Номер справи місцевого суду: 522/5177/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Князюка О. В.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заікіна А.П.,

при секретарі: Віцько А. І.,:

розглянувши у відкритому апеляційному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, заступника прокурора Одеської області Добросердова Артура Ринатовича, начальника відділу прокуратури Одеської області Павліги Вадима Валерійовича про визнання повідомлення та дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановила:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Одеської області, Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, заступника прокурора Одеської області Добросердова А.Р., начальника відділу прокуратури Одеської області Павлигb В.В. про визнання повідомлення та дій незаконним, та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, позивач просив:

- визнати повідомлення від 22.01.2015 р. № 250 вих15 184-12 прокурора Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_2 незаконним;

- зобов`язати Іллічівську місцеву прокуратуру Одеської області надати йому повідомлення про закриття прокуратурою Овідіопольського району кримінальної справи № 31 відповідно до п. 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказам Міністерства юстиції України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 41, та Додатку до нього;

- зобов`язати прокуратуру Одеської області та Іллічівську місцеву прокуратуру Одеської області винести постанову, якою визначити розмір відшкодування шкоди заробітку ОСОБА_1 за період з 26.11.2007 року по 30.01.2013 року, втраченого за час відсторонення його від посади оперуповноваженого відділу податкової міліції ДПІ у Овідіопольському районі в Одеській області;

- визнати дії заступника прокурора Одеської області Добросердова А.Р. та начальника відділу прокуратури Одеської області Павлиги В.В. щодо відмови у винесенні постанови про визначення відшкодування заробітку ОСОБА_1 за період з 26.11.2007 р. по 30.01.2013 р., втраченого за час відсторонення від посади, незаконними (а. с. 2.12, 92-102).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував на те, що, по-перше, у період з 16.11.2007 р. по 15.01.2008 р. стосовно нього, на той час старшого оперуповноваженого відділу податкової міліції ДПІ у Овідіопольському районі в Одеській області, слідчим ОВС прокуратури Одеської області старшим радником юстиції Кірічком А.Г. були порушені кримінальні справи за ч. 2 ст. 368 КК України.

Зазначені кримінальні справи були об`єднані в одне провадження з первісною кримінальною справою № 31, а 26.11.2007 р. слідчим було винесено постанову про відсторонення ОСОБА_1 , як обвинуваченого від займаної посади оперуповноваженого ВПМ ДПІ в Овідіопольському районі Одеської області, та з 26.11.2007 р. наказом ДПА в Одеській області від 03.12.2007 р. № 1202 його було відсторонено від посади завідуючого сектором оперативних заходів із скорочення податкового боргу відділу податкової міліції ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області.

24.07.2012 р., старшим слідчим прокуратури Овідіопольського району Сментина О.В. кримінальну справу № 31, порушену стосовно позивача, за ч. 2 ст. 368 КК України було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, за відсутністю в діях складу злочину.

30.01.2013 р., відповідно до наказу ДПА в Одеській області від 05.02.2013 р. № 23-о було припинено дію наказу ДПА в Одеській області від 03.12.2007 р. № 1202 та призначено позивача на посаду старшого оперуповноваженого відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів відділу податкової міліції ДПІ у Приморському районі м. Одеси ДПС Одеської області, отже він незаконно був відсторонений від посади з 26.11.2007 р. по 30.01.2013 р., тобто 5 років 2 місяці та 4 дні.

21.10.2013 р., 18.11.2013 р. та 05.12.2013 р. ОСОБА_1 звертався до прокуратури та прокурора Овідіопольського району Одеської області із заявою щодо надання повідомлення про порядок та строки звернення за відшкодуванням шкоди та поновленням його порушених прав, але 19.12.2013 р. отримав відповідь прокуратури Овідіопольського району Одеської області за № 6524 вих. 13 про те, що строк звернення про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування і поновлення порушених прав ним порушених.

23.12.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до прокурора Одеської області зі скаргою на незаконні дії посадових осіб прокуратури Овідіопольського району Одеської області, за результатами розгляду якої отримав повідомлення прокурора Овідіопольського району Одеської області Говбана М.М. від 22.01.2015 р. № 250 вих. 15 184-12, у якому було вказано, що він має право, зокрема, звернутися протягом шести місяців до суду з вимогою про відшкодування втраченого заробітку, сплачених штрафів, судових витрат та сум за надання правової допомоги.

25.02.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною позовною заявою, але ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/3861/15-ц від 27.05.2016 р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.10.2016 р., провадження у справі № 522/3861/15-ц залишено без розгляду. При цьому судом було роз`яснено, що чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цього встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами внаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції зазначених органів, а не суду.

05.10.2016 р. позивач звернувся до прокурора Одеської області зі скаргою на дії працівників прокуратури та з вимогою про винесення відповідної постанови, але у відповідь на цю скаргу ним було отримано листа № 15-243-07сл від 07.11.2016 р. за підписом начальника відділу прокуратури Одеської області Павлиги В. В. про відмову у винесенні постанови за відсутності підстав для визначення шкоди в зв`язку з пропущенням шестимісячного строку. Тому, 15.11.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до прокурора Одеської області зі скаргою на дії ОСОБА_3 та вимогою про винесення встановленої законом постанови, але у відповідь на цю скаргу отримав листа № 15-243-07сл від 28.11.2016 р. за підписом заступника прокурора Одеської області Добросердова А.Р. з відмовою у винесенні постанови за відсутності підстав для визначення шкоди.

З огляду на наведене, позивач вважав, що відповідачі порушили вимоги ст. ст. 11,12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» та вимоги п. п. 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 6/5 від 4 березня 1996 року, Генеральної прокуратури України № 3 від 4 березня 1996 року та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 41, також вважає що порушено його законні права та інтереси.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали позов, а ОСОБА_5 , яка є представником усіх відповідачів, позов не визнала.

Крім того, заступник прокурора Одеської області Кічук Ю. подав до суду свої письмові заперечення на позов, які приєднані до матеріалів справи (а.с.72-75).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано повідомлення від 22.01.2015 р. № 250 вих. 15 184-12 прокурора Овідіопольського району Одеської області Говбана М. М. незаконним.

Зобов`язано Іллічівську місцеву прокуратуру Одеської області надати ОСОБА_1 повідомлення про закриття прокуратурою Овідіопольського району кримінальної справи № 31 відповідно до п. 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року № 41, та Додатку до нього.

Зобов`язано прокуратуру Одеської області та Іллічівську місцеву прокуратуру Одеської області винести постанову, якою визначити розмір відшкодування шкоди заробітку ОСОБА_1 за період з 26.11.2007 року по 30.01.2013 року, втраченого за час відсторонення його від посади оперуповноваженого відділу податкової міліції ДПІ у Овідіопольському районі в Одеській області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з прокуратури Овідіопольського району Одеської області та з Прокуратури Одеської області в рівних частинах судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. на користь держави.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що ОСОБА_1 не порушено строк на звернення за відшкодуванням шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури.

Крім того, внаслідок дій слідчих прокуратури Одеської області, які порушили 9 кримінальних справ, об`єднаних у кримінальній справі № 31 та закритій на підставі ст. 6, ч. 1 п. 2 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, останньому завдана шкода, визначення розміру якої належить до компетенції органів слідства прокуратури України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

23 квітня 2018 року заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області було подано апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2018 року, у якій ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції постановлено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує, що постанова про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади на час розгляду кримінальної справи була винесена у встановленому законом порядку, та порушення прав позивача в даному випадку зі сторони органів прокуратури не було.

Крім того, вважають, що оскільки ОСОБА_1 постанова про відсторонення його від займаної посади оскаржена не була, то позивач ОСОБА_1 був згоден з нею та особисто визнавав необхідність винесення такої постанови слідчим.

Разом з тим, в апеляційній скарзі також зазначається, що Іллічівська місцева прокуратура жодних процесуальних рішень по вказаній справі не приймала, за права та обов`язки прокуратури Овідіопольського району Одеської області не відповідає, оскільки правонаступництва органів прокуратури законом не передбачено, а тому Іллічівська місцева прокуратура не є належним відповідачем у справі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

22 жовтня 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, Іллічівської місцевої прокуратури, у якому позивач вказав, що, під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції було з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а отже апеляційну скаргу Іллічівської місцевої прокуратури слід відхилити, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Вказав, що предметом позову не є встановлення причин, підстав та мети відсторонення особи від посади в межах кримінальної справи, та, оскільки кримінальну справу закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, позивачу завдано шкоду, визначення розміру якої належить до компетенції органів слідства прокуратури України.

Наголошує, що право на відшкодування шкоди виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення і особа не має доводити, що за вказаних обставин дії органів були незаконними.

Також вказує, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності правонаступництва органами прокуратури є безпідставними, оскільки відповідно до Закону України «Про прокуратуру», прокуратура Овідіопольського району Одеської області була реорганізована у Іллічівську місцеву прокуратуру Одеської області.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Ткаченко ОСОБА_6 О ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси без змін.

Представник відповідачів Харитонова Ю. О. у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Приморського районного суду скасувати..

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

23 квітня 2018 року заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області подав апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2018 року.

06.04.2018 року ухвалою апеляційного суду Одеської області у складі судді Колеснікова Г. Я. апеляційну скаргу заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області було повернуто без розгляду.

04.05.2018 року ухвалою апеляційного суду Одеської області у складі судді Погорєлової С. О. апеляційну скаргу заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області було залишено без руху через несплату судового збору у сумі 960 грн.

02.08.2018 року ухвалою апеляційного суду Одеської області у складі судді Погорєлової С.О. було відкрито провадження по вказаній справі та ухвалою того ж суду від 08.08.2018 року справа була призначена до розгляду. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.01.2019 року у складі судді Журавльова О.Г. зазначена справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.11.2019 року у зв`язку із змінення спеціалізації судді Журавльова О. Г. та переведення його до складу кримінальної палати зазначена справа у складі судді Князюка О. В., була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 16.11.2007 по 15.01.2008 р. стосовно ОСОБА_1 , на той час старшого оперуповноваженого відділу податкової міліції ДПІ у Овідіопольському районі в Одеській області, слідчим ОВС прокуратури Одеської області старшим радником юстиції Кірічком А.Г. було порушено кримінальні справи, а саме:

1) 16.11.2007 року кримінальну справу № 31 за ч. 2 ст. 368 КК України;

2) 20.11.2007 року кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальної справою № 31;

3) 28.12.2007 року кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальною справою № 31;

4) 28.12.2007 року кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальної справою № 31;

5) 28.12.2007 року кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальної справою № 31;

6) 28.12.2007 року кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальної справою № 31;

7) 14.01.2008 року кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальної справою № 31;

8) 14.01.2008 року кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальної справою № 31;

9) 15.01.2008 року кримінальну справу за ч. 2 ст. 368 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальної справою № 31.

26.11.2007 р. слідчим було винесено постанову про відсторонення обвинуваченого ОСОБА_8 від займаної посади старшого о/у ВПМ ДПІ в Овідіополь-ському районі Одеської області.

З 26.11. 2007 р. наказом ДПА в Одеській області від 03.12. 2007 р. № 1202 ОСОБА_1 було відсторонено від посади завідуючого сектором оперативних заходів із скорочення податкового боргу ВПМ ДПІ у Овідіопольському районі Одеської області.

19.03.2008 р. кримінальну справу № 31 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 368 КК України було направлено до суду для розгляду по суті.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 р. кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 було направлено до прокуратури Одеської області для проведення додаткового розслідування.

Після проведених всіх можливих слідчо-оперативних дій згідно вказівок суду, 24.07.2012 р. старшим слідчим прокуратури Овідіопольського району Сментина О.В. кримінальну справу № 31, порушену стосовно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 368 КК України, закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, за відсутністю в діях складу злочину.

30.01.2013 р. відповідно до наказу ДПА в Одеській області від 05.02.2013 р. № 23-0, припинено дію наказу ДПА в Одеській області від 03.12.2007 № 1202 та призначено ОСОБА_1 на посаду старшого о/у відділу протидії незаконному обігу підакцизних товарів ВПМ ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано погодився з доводами позивача щодо незаконності відсторонення від посади з 26.11.2007 року по 30.01.2013 року, тобто 5 років 2 місяці та 4 дні, що складає 62 місяці, та що незаконне перебування позивача під слідством і відсторонення його від займаної посади призвели до втрати ним заробітку та інших грошових доходів, тобто він втратив засоби для існування.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

У відповідності із ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94ВР від 01.12.1994 (далі Закон № 266/94), у наведених в статті 1 цього Закону випадках, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.

У відповідності із ч.1 ст. 4 Закону № 266/94 відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади).

Як вбачається з наданого позивачем суду грошового атестату № 1 від 02.04.2013 р., старший лейтенант податкової міліції завідувач сектору Змієвський С.А. (М-239412) мав:

- посадовий оклад - 1228,00 грн. на місяць;

- оклад за спеціальне звання - 115,00 грн. на місяць;

- відсоткову надбавку за вислугу років у розмірі 10% - 134,30 грн. на місяць, що разом складає 1477,30 грн. на місяць.

Остання заробітна плата до відсторонення від посади отримана ОСОБА_1 у листопаді 2007 р.

21.10.2013 р. ОСОБА_1 звернувся з заявою до прокуратури Овідіопольського району Одеської області, яка містить прохання направити йому повідомлення з роз`ясненням, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

На вказану заяву ОСОБА_1 отримав лист прокуратури Овідіопольського району Одеської області від 18.11.2013 р. № 5821 вих. 13, який фактично не містить відповіді по суті його заяви (а. с. 23).

05.12.2013 р. ОСОБА_1 вдруге звернувся з заявою до прокурора Овідіопольського району Одеської області, як до керівника органу, який проводив додаткове розслідування та прийняв рішення про закриття кримінальної справи, з проханням визначити розмір завданої йому шкоди незаконними діями органів прокуратури Одеської області, органів прокуратури Овідіопольського району Одеської області та винести постанову про визначення розміру відшкодованої шкоди.

19.12.2013 р. Овідіопольською прокуратурою Одеської області було надіслано ОСОБА_1 відповідь за № 6524 вих. 13, яка містить роз`яснення, що останнім пропущено строк звернення про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органу досудового розслідування і поновлення порушених прав, та що прокуратура Овідіопольського району Одеської області відносно ОСОБА_1 кримінальну справу не порушувала та у якості обвинуваченого не притягувала (а. с. 24).

17.06.2014р. ОСОБА_1 подав до Одеського окружного адміністративного суду позов до Прокуратури Овідіопольського району Одеської області про зобов`язання визначити розмір відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного відсторонення від посади та винесення відповідної постанови.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/3517/14 від 10.07.2014 р., залишеною без мін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2014 р., провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Овідіопольського району Одеської області про зобов`язання визначити розмір шкоди, завданої внаслідок незаконного відсторонення від посади закрито, а також ОСОБА_1 роз`яснено право звернення в порядку, передбаченому цивільно-процесуальним кодексом України (а. с. 27-28, 29-30).

23.12.2014 р. ОСОБА_1 надіслав на ім`я прокурора Одеської області скаргу на незаконні дії службових осіб прокуратури Овідіопольського району Одеської області, з вимогою про поновлення його прав по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок його незаконного відсторонення від посади у період з 26.11.2007 р. по 30.01.2013 р. з винесенням відповідної постанови.

За результатами розгляду цієї скарги, прокурор Овідіопольського району Одеської області Говбан М. М., відповідно до п. 6 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, надав ОСОБА_1 повідомлення від 22.01.2015 р. № 250 вих. 15 184-12, у якому вказано, що останній має право, зокрема, звернутися з вимогою протягом шести місяців до суду - про відшкодування втраченого заробітку, сплачених штрафів, судових витрат, сум за надання правової допомоги та інше (а. с. 35, 37).

25.02.2015 р. ОСОБА_1 подав до Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву до Державної казначейської служби України, третя особа: Іллічівська місцева прокуратура Одеської області, про стягнення заробітку за час відсторонення від посади.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/3861/15-ц від 27.05.2016 р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.10.2016 р., провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа : прокуратура Овідіопольського району Одеської області, про стягнення заробітку за час відсторонення від посади - закрито у зв`язку з тим, що чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції зазначених органів, а не суду (а. с. 38,39).

05.10.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до прокурора Одеської області із скаргою на дії працівників прокуратури, яка також містить вимогу про винесення відповідної постанови.

На вказану скаргу позивач отримав листа № 15-243-07сл від 07.11.2016 р. за підписом начальника відділу прокуратури Одеської області Павлиги В.В., в якому вказано, що позивач мав право протягом 6-ти місяців після направлення повідомлення прокуратурою Овідіопольського району Одеської області від 22.01.2015 р. № 250 вих-15 звернутися до прокуратури області для визначення розміру шкоди, переліченої пп. 1,3,4 ст. 3 Закону, але із зазначеного питання звернувся лише 05.10.2016 р., тобто з порушенням встановленого Законом шестимісячного терміну, у зв`язку з чим, на теперішній час відсутні підстави для визначення шкоди (а.с.44).

Проте, як зазначено вище, у повідомленні від 22.01.2015 р. № 250 вих. 15 184-12 вказано, що позивач має право, зокрема, звернутися з вимогою протягом шести місяців до суду - про відшкодування втраченого заробітку, сплачених штрафів, судових витрат, сум за надання правової допомоги та інше.

15.11.2016 р. позивач звернувся до прокурора Одеської області із скаргою на дії ОСОБА_3 , яка також містить вимогу про винесення встановленої законом постанови.

На цю скаргу позивач отримав відповідь листом № 15-243-07 сл. від 28.11.2016 р. за підписом заступника прокурора Одеської області Добросердова А. Р. про те, що позивач звернувся до прокуратури з порушенням встановленого Законом шестимісячного терміну (а. с. 47).

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки, рішення суду вимогам, викладеним у ст. 263 ЦПК України відповідає у повній мірі, тому апеляційний суд з огляду на правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість не тільки у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Положеннями частин 1, 2, 7 ст.1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону № 266/94ВР від 01.12.1994 підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок його незаконного засудження, незаконного притягнення, як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону №266/94 право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з п.1, 5 ч.1 ст. 3 Закону №266/94 у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п. 1 ч.1 ст. 3 Закону №266/94 і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (ч.1 ст. 4 Закону №266/94).

Відповідно до ст. 11 Закону №266/94, у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 12 Закону №266/94, розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Згідно із п. п. 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов`язаний роз`яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди.

При цьому, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів; та у місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п.11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст.12 Закону постанову (ухвалу). В прийнятій постанові (ухвалі) вказаного органу, зокрема, зазначається:

- найменування органу (службової особи), що виніс таку постанову (ухвалу), і дата її винесення;

- дата засудження громадянина, притягнення до кримінальної відповідальності, застосування як запобіжного заходу взяття під варту, накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

- дата і підстави винесення виправдувального вироку, скасування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, закриття кримінальної справи (за відсутністю події злочину, за відсутністю в діянні складу злочину або за недоведеністю участі громадянина у скоєнні злочину) або закриття справи про адміністративне правопорушення;

- зміст вимог громадянина (стягнення заробітку, виплачених штрафів, судових витрат, сум за надання юридичної допомоги тощо);

- докладний розрахунок втраченого громадянином заробітку (доходу) з посиланням на документи, на підставі яких проведено розрахунок (розмір середньомісячного заробітку, період, протягом якого громадянин був відсторонений від попередньої посади, перебував під вартою як запобіжного заходу, відбував покарання або адміністративне стягнення; сума податків, що підлягає утриманню за цей період часу, підсумкова сума, що підлягає виплаті в рахунок втраченого заробітку);

- розмір штрафів, судових витрат та інших сум, що виплачені (стягнуті за виконавчим листом) у зв`язку з незаконними діями;

- розмір сум, що виплачені (стягнуті за виконавчим листом) на користь установи (адвоката), яка надала юридичну допомогу;

- загальна сума, що підлягає виплаті громадянинові в рахунок відшкодування завданої шкоди, і порядок її виплати;

- порядок і термін оскарження і опротестування постанови (ухвали).

Із викладеного вбачається, що право на відшкодування шкоди виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення і особа не має доводити, що за вказаних обставин дії органів були незаконними.

Згідно ст.1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697- VII від 14.10.2014 р., прокуратура Овідіопольського району Одеської області реорганізована у Іллічівську місцеву прокуратуру Одеської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Прокуратура Одеської області є юридичною особою, до складу якої входить Іллічівська місцева прокуратура Одеської області.

За таких обставин, колегія дійшла висновку щодо безпідставності доводів апеляційної скарги в частині відсутності правонаступництва органами прокуратури.

Колегія судді погоджується із висновками суду першої інстанції що повідомлення прокурора Овідіопольського району Одеської обл. Говбан М.М. від 22.01.2015 р. № 250 вих. 15 184-12, у якому вказано суд, як орган, який у відповідності до ст. 12 Закону № 266/94-ВР від 01.12.1994 року має встановити розмір відшкодування шкоди ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення для подальшого стягненням встановлених сум за рахунок державного бюджету, суперечить вимогам цього Закону, і саме тому позивач звернувся до суду у встановлений шестимісячний строк з відповідною позовною заявою за захистом порушених прав та відшкодуванням втраченого заробітку.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з 25.02.2015 р. до 04.10.2016 р. розглядалась цивільна справа № 522/3861/15-ц на підставі згаданого повідомлення від 22.01.2015 р. № 250вих15 184-12, тому позивачем не порушені строки на звернення за відшкодуванням шкоди завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури.

Доводи апеляційної скарги, що постанова про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади на час розгляду кримінальної справи була винесена у встановленому законом порядку, та порушення прав позивача в даному випадку зі сторони органів прокуратури не було, оскільки ОСОБА_1 постанова про відсторонення його від займаної посади оскаржена не була, то позивач ОСОБА_1 був згоден з нею та особисто визнавав необхідність винесення такої постанови слідчим не приймаються до уваги судом, оскільки предметом позову не є встановлення причин, підстав та мети відсторонення особи від посади в межах кримінальної справи.

Внаслідок дій слідчих прокуратури Одеської області, які порушили 9 кримінальних справ, об`єднаних у кримінальній справі № 31 та закритій на підставі ст. 6 ч. 1 п. 2 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, останньому завдана шкода, визначення розміру якої належить до компетенції органів слідства прокуратури України у відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України № 266/94-ВР від 01.12.1994 року.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було дотримано норми процесуального та матеріального права, апеляційну скаргу заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області слід відхилити, рішення Приморського районного м. Одеси від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів відхилила апеляційну скаргу, судові витрати Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області за подачу апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області відхилити.

Рішення Приморського районного м. Одеси від 21 лютого 2018 року у справі за позовом заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області, заступника прокурора Одеської області Добросердова Артура Ринатовича, начальника відділу прокуратури Одеської області Павліги Вадима Валерійовича про визнання повідомлення та дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Повний текст судового рішення складено: 24.12.2019 року

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін