РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7208/17

пр. № 2/759/451/19

15 серпня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва

у складі головуючої судді Величко Т.О.,

при секретарі: Штанько В.О.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди,

встановив :

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди.

Позивачка у квітні 2018 року звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 24.05.2016 року між нею, та підприємцем ОСОБА_3 був укладений договір індивідуальний номер замовлення № ВМ-0262 R, згідно якого відповідач зобов"язувався виготовити та передати у власність ПВХ конструкції по цінам виконавці, вартість виробі складала 4913,00 грн., нею було сплачено 4000,00 грн. 25.05.2016 року зрозумівши, що ціна виробу завищена, вона вирішила розірвати договір, про що письмово повідомила виконавця, проте він відмовився розривати договір за її зверненням і, оскільки одностороннє розірвання договору не передбачене, вона чекала до 24.06.2016 року, до кінця виконання зобов"язання, однак, у вказаний строк виріб їй доставлений не був і причини порушення зобов"язання не повідомлені.

Позивачка просить суд розірвати укладений між ним та відповідачем договір індивідуальний номер замовлення № ВМ-0262 R 24.05.2016 року, стягнути з відповідача на його користь сплачену суму авансу в розмірі 4 000,00 грн., пеню за період з 25.06.2016 по 27.11.2018 в сумі 4352,92 грн., інфляційні витратив в сумі 1 177,20 грн., 291,00 грн. - 3 % річних та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на підставі, викладені у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подавалось.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку відповідача такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі відповідача.

Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши обставини справи, та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 24.05.2016 року між ФОП « ОСОБА_3 » та ОСОБА_2 був укладений договір індивідуальний номер замовлення № ВМ-0262 R (а. с. 5-6).

Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець приймає на себе зобов"язання організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій по розцінками виконавця.

Згідно з пунктом 2.1 договору вартість виробів складає 4913. 00 грн., завдаток 4 000,00 грн., борг до передачі у власність 913 грн.

Відповідно до п.3. 2 договору виконавець зобов"язується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 30 робочих днів від сплати замовником передплати.

Згідно п. 4.2 договору у разі невиконання п. 3.2, виконавець зобов"язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості даного договору за кожен робочий день прострочки.

Згідно п.4.4 договору оплата штрафів та неустойок не звільняє сторони від зобов"язань по договору.

На виконання умов договору позивачка ОСОБА_2 внесла завдаток в сумі 4 000 грн., про що вказано у договорі (а.с.5-6).

Частиною 1- 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частина 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач викладає заперечення проти позову у відзиві.

Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.1 та 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.4 ст.837 ЦК України до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно ч.1 ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Верховного Суду України 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «у кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено істотне порушення умов договору, адже після отримання передоплати від позивачки, умови договору виконані не були, ПВХ-конструкції не виготовлені та не передані у власність.

Відповідно судом встановлено, що є істотною різниця між тим, на що позивачка мала право розраховувати укладаючи договір, і тими цивільними відносинам, що в дійсності існують між позивачкою та відповідачем.

Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд встановив, що відповідач не вчиняв дії щодо виконання взятих на себе зобов`язань по укладеному договору.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні обставини та докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача ФОП " ОСОБА_3 " слід стягнути предоплату узв`язку зневиконанням умов договоруу розмірі 4 000,00 грн., а тому позовні вимоги в цій підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.1 та 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов"язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема- сплата неустойки.

Згідно п. 4.2 договору у разі невиконання п. 3.2, виконавець зобов"язаний виплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості даного договору за кожен робочий день прострочки.

Згідно з ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

В силу ст. 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Надані докази і фактичні обставини справи дають підстави вважати суду, що позивачці ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, що полягає у тривалому невиконанні відповідачем її законних претензій по поверненню грошових коштів, що призвело до небхідності звернення до суду та правоохоронні органи, а відповідно і до душевних страждань через невпевненність в ситуації та відчуття ошуканості, як споживача, втрати віри в людей, постійних стрибках тиску та погіршення стану здоров"я, що є підставою для задоволення позовних вимог з приводу завданої моральної шкоди на суму 2 000,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 259. 263, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України; ст.23, 509, 525, 526, 530, 548, 549, 610, 611, 612, 625, 628, 651, 653, 693, 837, 865, 907, 1167 ЦК України, суд,

ухвалив :

Позов задовольнити.

Розірвати Договір індивідуальний номер замовлення № ВМ-0262 R від 24.05.2016 року,укладений між ФОП " ОСОБА_3 " та ОСОБА_2 .

Стягнути з ФОП ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , суму предоплати по договору розмірі 4 000 ( чотири тисячі) грн.00 коп., пеню за період з 25.06.2016 по 27.11.2018 в сумі 4352,92 грн.,інфляційні виплати в сумі 1 177,20 грн., 3% річних в сумі 291,12 грн. та моральну шкоду у розмірі 2 000 ( дві тисячі),00 грн., а всього 11821,24 грн. грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О. Величко