ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 646/5904/17

Провадження № 22-ц/818/478/19

26 грудня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретарів судового засідання: Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

інші учасники процесу:

третя особа - Департамент територіального контролю Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова, ухвалене 17 січня 2018 року об 11 годині 52 хвилини у складі судді Сорока О.П.,-

установив:

23 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Просила поновити її право володіння та користування нежитловими приміщеннями другого поверху № V, 20-:-34, 23а, 31а, загальною площею 218,8 кв.м., що розташовані в будівлі літ. «Г-2» будинку АДРЕСА_1 (надалі Нежитлові приміщення) шляхом знесення ОСОБА_3 належних їй балкону квартири АДРЕСА_1 (надалі Квартира) та гвинтових сходів на вулиці з першого до другого поверху, що займають проїжджу частину між будинком та нежитловою будівлею літ. «Г-2» по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на праві власності належать Нежитлові приміщення. ОСОБА_3 є власником Квартири, що розташована на другому поверсі в будинку АДРЕСА_1 . Відповідач самочинно прибудувала балкон до своєї Квартири та влаштувала великі гвинтові сходи, що займають проїжджу частину між її будинком та нежитловою будівлею літ. «Г-2» по АДРЕСА_1 і перешкоджають позивачу вільно користуватися своїм майном. Самочинно збудований балкон та гвинтові сходи встановлені з порушенням норм ДБН, без дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, оскільки унеможливлюють проїзд пожежних машин до нежитлових будівель, що належать позивачу на праві власності.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів того, що балкон та сходи були побудовані відповідачем. Інформації щодо вчинення по відношенню до відповідача заходів реагування органами державної влади або її притягнення до відповідальності з приводу самочинного будівництва матеріали справи також не містять. ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 03.07.2013 у ОСОБА_4 . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.11.2006 за ОСОБА_5 було визнане право власності на переплановану квартиру АДРЕСА_1 з окремим виходом. Згідно даних технічного паспорту на Квартиру від 16.04.2015 балкон та гвинтові сходи є частиною Квартири. Дані про самочинне переобладнання та реконструкцію Квартири відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам у справі і, як слідство, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи суд не перевірив законність рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.11.2006 про визнання за ОСОБА_5 права власності на переплановану квартиру АДРЕСА_1 з окремим виходом. Зазначене рішення є фальсифікованим, тому не може бути враховане під час розгляду спору і свідчить про те, що балкон та гвинтові сходи до Квартири є самочинним будівництвом. Суд безпідставно відмовив позивачу у задоволені клопотання про призначення у справі судової будівельно - технічної експертизи, не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин у справі, не встановив характер спірних правовідносин та не дав належної оцінки всім доказам у справі, що призвело до ухвадення незаконного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Посилається на необґрунтованість та недоведеність доводів апеляційної скарги. Зазначає, що позивач у 2015 році купувала Нежитлові приміщення як фізична особа-підприємець, а з 2014 року користувалася ними на умовах договору оренди. На момент купівлі ОСОБА_3 Квартири, металеві сходи вже були встановлені та відображені у Технічному паспорті, складеному на попереднього власника. Коли відповідач виготовляла Технічний паспорт на Квартиру вже на своє ім`я у плані Квартири також були відображені металеві сходи і питань щодо законності їх розміщення в КП «Харківське міське БТІ» чи інших державних органів не виникало. З моменту придбання Квартири відповідачем питань щодо законності розміщення чи щодо того, що металеві сходи заважають сусідам по будинку, не виникало. Жодного разу до неї ніхто не звертався з зауваженнями щодо розміщення металевих сходів. Питання законності розміщення металевих сходів виникли після того, як ОСОБА_3 подала позов до ФОП ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованої надбудови у вигляді третього (мансардного) поверху, який перебуває на розгляді в апеляційному суді. Крім того, проїжджа частина між будинком № 33 та нежитловою будівлею літ. «Г-2» по АДРЕСА_1 відсутня, тому посилання на перекриття сходами проїжджої частини є безпідставними. Позивачем не надано жодного доказу того, що металеві сходи є самочинним будівництвом та перешкоджають реалізації належного їй права власності на Нежитлові приміщення.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2018 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрите ( т. 1 а.с. 132). Ухвалою того ж суду від 24 квітня 2018 року у справі була призначена судова будівельно - технічна експертиза ( т. 1 а.с. 199).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

26.10.2018 цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 передано до Харківського апеляційного суду. Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду 26 жовтня 2018 року визначено колегію суддів Харківського апеляційного суду із головуючим суддею (суддею-доповідачем) Тичковою О.Ю. ( т.2 а.с. 13).

08 квітня 2019 року справу повернуто з експертної установи з висновком судової будівельно - технічної експертизи (т. 2 а.с. 17).

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частинами 1, 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень другого поверху № V, 20-:-34, 23а, 31а, розташованих у нежитловій будівлі літ. «Г-2» по АДРЕСА_1 , що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 95265660 від 22.08.2017, на підставі договору купівлі - продажу від 17.04.2015 ( т. 1 а.с. 5, 7 - 9).

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 95262754 від 22.08.2017, на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2013 (т.1 а.с. 6).

В судовому засіданні було встановлено та не заперечується сторонами, що Нежитлові будівлі позивача та Квартира відповідача розташовані навпроти.

Згідно з листом Департаменту територіального контролю Харківської міської ради № 10771/0/226-17 від 28.07.2017 Інспекцією державного архітектурного контролю Харківської міської ради на підставі звернення ОСОБА_1 був здійснений вихід на об`єкт «квартира АДРЕСА_1 ». Під час огляду було встановлено, що до балкону квартири влаштовані гвинтові сходи (т. 1 а.с.12-13).

ОСОБА_3 набула права власності Квартиру на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 03.07.2013 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.11.2006 був задоволений позов ОСОБА_5 до виконкому Червонозаводської районної ради та визнано за ним право власності на переплановану квартиру АДРЕСА_1 з окремим виходом, загальною площею 60,9 кв.м., розташовану на 2 поверсі готельного типу (т.1 а.с. 101-103).

У технічному паспорті на Квартиру виготовленому 16.04.2015 відображені балкон та гвинтові сходи (т.1 а.с.34-36).

Згідно з відповідю Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 30.04.2015 № 1300451 за адресою: АДРЕСА_1 самочинне переобладнання та реконструкції відсутні (т. 1 а.с.59).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з не доведеності фактів порушення прав, свобод чи інтересів позивача внаслідок будівництва балкону та гвинтових сходів до Квартири.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на таке.

Згідно зі статтею 382 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За правилом статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 152 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК Української РСР) визначено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Нормами статей 391, 396 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині 1 статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту (стаття 16 ЦК України).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Власник порушеного права може скористатися способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Таким чином, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

З огляду на вищевикладене, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси позивача (чи існує можливість порушення) і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що внаслідок побудови балкону та гвинтових сходів виникли перешкоди у вільному користуванні майном ОСОБА_1 та перешкоди у користуванні проїзною дорогою між житловим будинком № 33 та нежитловою будівлею літ . «Г-2» по АДРЕСА_1 матеріали справи не містять.

Статтею 42 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Отже, будь-яка територія набуває статусу прибудинкової виключно за умов, якщо вона визначена актом на право власності або користування земельною ділянкою та призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Будь-яких доказів про те, що за будинком АДРЕСА_1 була закріплена прибудинкова територія, земельна ділянка виділялася сторонам у власність чи користування, матеріали справи не містять.

Згідно частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з поданих сторонами доказів і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року у справі була призначена судова - будівельна експертиза (т. 1 а.с. 199).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 10800 від 8 січня 2019 року об`ємно - планувальне об`ємно-планувальне, конструктивне рішення балкону, прибудованого до квартири АДРЕСА_1 відповідає вимогам будівельних норм та правил. Зведений балкон не перешкоджає експлуатації будинку АДРЕСА_1 та експлуатації нежитлової будівлі літ. «Г-2». Влаштовані зовнішні гвинтові сходи з рівня землі до рівня балкону квартири №25 не можуть використовуватися в якості евакуаційних сходів із квартири у випадку пожежі. Проектом на будівництво житлового будинку передбачена евакуація людей із приміщень квартир житлового будинку, в тому числі із квартири №25 , через коридор і сходову клітку житлового будинку. Влаштовані гвинтові сходи можуть використовуватися в якості додаткових сходів із квартири. За шириною проступку в середині сходинки, висотою сходинок, шириною сходів улаштовані гвинтові сходи відповідають вимогам будівельних норм та правил. Відповідно до ДБН Б.2.2-12:2018 [8.9] для пожежних автомобілів проїзди до житлових будинків висотою менше 9 поверхів можна влаштовувати з однієї поздовжньої сторони (т. 2 а.с. 18 - 43).

Харківським апеляційним судом в судовому засіданні 17 жовтня 2019 року був допитаний експерт ОСОБА_7, яка складала висновок № 10800 від 08.01.2019. Експерт пояснила, що при проведенні експертизи огляд Квартири № 25 не проводився внаслідок відсутності до неї доступу. Наявність фактичного виходу з Квартири була встановлена на підставі технічного паспорту. А перевірити наявність арок згідно генерального плану не виявилося можливим також через відсутність вільного доступу.

Тому сприяючи позивачу в реалізації її процесуальних прав відповідно до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у справі була призначена повторна судова будівельно-технічна експертиза (т.2 а.с. 92-94).

Після надходження справи до суду апеляційної інстанції із клопотанням експерта Приведенна А.М. в судовому засіданні від проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи відмовилася.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

За таких обставин, колегія суддів уважає, що апелянт висновків суду щодо недоведеності підстав позову не спростувала, належних доказів порушення своїх прав діями відповідача не надала.

Крім того, відповідно до положень статті 38 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011 «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, установлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Отже, системний аналіз зазначених вище положень закону та ст. 376 ЦПК України дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц та від 20 грудня 2019 року у справі № 640/13906/17.

Орган місцевого самоврядування із відповідним позовом до ОСОБА_3 не звертався.

Тому суд уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 грудня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний