Єдиний номер справи 481/1790/18
Провадження 22-ц812/2199/19 Головуючий по 1 інстанції Вжещ С.І.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2019р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Богуславська О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019р.

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановила:

У грудні 2018р. ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позивач зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем від якого вони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З серпня 2017р. їх син навчається на денній формі у Харківському національному Університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку надає лише вона, хоча не працює і на її утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина.

Оскільки відповідач добровільно допомоги не надає і до того ж ще має 78496,17 грн. заборгованості зі сплати аліментів за період до досягнення сином повноліття, позивач просила стягнути аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу).

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019р. у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За правилами ст.200 СК розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, даними в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За даними Харківського національного Університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба ОСОБА_4 перебуває на військовій службі та навчається (термін навчання з 2017р. по 2022р.) на другому курсі цього навчального закладу (денна форма навчання, повне державне забезпечення), отримує 620 грн. стипендії, проживає та зареєстрований у гуртожитку в м. Харкові з 31.01.2018р.

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що їх з відповідачем син хоча й перебуває на повному державному забезпечені, але потребує додаткових коштів на їжу, одяг та ліки.

ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 від якого мають сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із сім`єю у двокімнатній квартирі, площею 42,3 кв.м., яка не є його власністю.

ОСОБА_3 будучи працездатним офіційно не працює, з 21 січня 2019р. перебував на обліку в центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю виплата якої на даний час припинена.

07.12.2018р., 29.12.2018р., 03.12.2019р. ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням сина надав йому 2495 грн.

ОСОБА_3 має аліментні зобов`язання, щодо утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.09.2007р.

Постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області від 30 травня 2018р. виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх сина - ОСОБА_8 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону «Про виконавче провадження». В цій же постанові зазначено, що, заборгованість по аліментам станом на 22 березня 2018р. складає 78496,17 грн.

Також позивачем надані документи на підтвердження його витрат у квітні 2019р. у зв`язку зі смертю матері на загальну суму 17700 грн. та отримання кредиту у фінансових установах на 13000 грн.

За таких обставин, а саме відсутності у відповідача можливості через значні боргові та аліментні зобов`язання систематично надавати матеріальну допомоги повнолітньому сину у зв`язку з навчанням, який перебуває на повному державному утриманні, суд дійшов до вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Аргументи позивача щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу перевірялись судом першої інстанції і наданим сторонами доказам з цього приводу була дана оцінка у відповідності з вимогами ст.89 ЦПК. Додаткових доказів суду апеляційної інстанції надано не було. Також при вирішені спору було враховано судом й майновий стан позивача, яка офіційно не працює та несе витрати на утримання двох дітей.

В той же час суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ч.3 ст.199 СК, тому що син сторін проживає у гуртожитку тимчасово (на період навчання), фактичне ж місце його проживання та постійна реєстрація до вступу до навчального закладу разом з матір`ю (а.с.17), а тому остання є належним позивачем у даному спорі.

Неправильне застосування норми матеріального права є підставою п.4 ч.1 ст.376 ЦПК для зміни рішення, з виключенням з його мотивувальної частини такої підстави для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2019р. змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновок про відмову в задоволенні позову на підставі ч.3 ст.199 СК.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2019р.

Головуючий: Судді: