Ухвала

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 705/5047/16-ц

провадження № 61-47885св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву публічного акціонерного товариства «Уманьагрохім, товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Центр-М» та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмежено відповідальністю «Ресурс Центр-М» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Центр-М» (далі - ТОВ «Ресурс Центр-М») про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2016 року позов задоволено. Звернуто стягнення на частину предмета іпотеки: комплекс, вартістю 99 928,41 грн, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з наступних нежитлових будівель і споруд: адмінбудівлі з ганками (літ. А-2), загальною площею 621,9 кв.м.; котельні з прибудовою (літ. В-1, в), загальною площею 354,4 кв.м., вбиральні (літ. Г); насосної (літ. Д), загальною площею 20,5 кв.м.; КПП з навісом (літ. Е-1, є), загальною площею 33,3 кв.м.; заправки (літ. Ж-1), загальною площею 34,4 кв.м.; огорожі (літ. 1); огорожі (літ. 4); ворота з хвірткою (літ. 2); ворота (літ. 5); ворота (номер 6) у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Ресурс Центр М» перед ОСОБА_1 за договором позики від 03 листопада 2014 року в розмірі 50 000 грн. Зазначено спосіб звернення стягнення на частину предмета іпотеки шляхом визнання права власності за ОСОБА_2 на комплекс, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з наступних нежитлових будівель і споруд: адмінбудівлі з ганками (літ. А-2), загальною площею 621,9 кв.м.; котельні з прибудовою (літ. В-1, в), загальною площею 354,4 кв.м., вбиральні (літ. Г); насосної (літ. Д), загальною площею 20,5 кв.м.; КПП з навісом (літ. Е-1, є), загальною площею 33,3 кв.м.; заправки (літ. Ж-1), загальною площею 34,4 кв.м.; огорожі (літ. 1); огорожі (літ. 4); ворота з хвірткою (літ. 2); ворота (літ. 5); ворота (номер 6), що зареєстрований на праві власності за ТОВ «Ресурс Центр-М».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за договором позики.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 30 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Уманьагрохім» задоволено. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову про відмову в позові.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що до участі у справі АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Уманьагрохім» залучені не були, проте оскаржуваним рішенням було вирішено питання про їх права та інтереси. Крім цього, з урахуванням статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку», суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Черкаської області від 30 жовтня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом порушено право позивача внаслідок порушення статей 3-6, 12, 37 Закону України «Про іпотеку», оскільки в добровільному порядку іпотекодавець відмовив іпотекодержателю у переоформленні права власності, така можливість була передбачена самим договором, а відповідне право ОСОБА_1 на звернення до суду визначено статтею 16 ЦК України. Апеляційним судом порушено частину четверту статті 334 ЦК України - права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, що в свою чергу надавало всі права іпотекодавцю ТОВ «Ресурс Центр-М» бути стороною такого договору та прийняти іпотечне зобов`язання на нерухоме майно, що перебувало у його власності.

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу 705/5047/16-ц з Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

У серпні 2019 року на адресу Верховного Суду від публічного акціонерного товариства «Уманьагрохім (далі - ПАТ «Уманьагрохім», ТОВ «Ресурс Центр-М» та ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вони просять затвердити мирову угоду, укладену між ними 30 липня 2019 року та проект мирової угоди.

У затвердженні мирової угоди між сторонами необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчиняти відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною п`ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову в затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Оскільки зі змісту поданої до суду мирової угоди вбачається, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, які стосуються прав і обов`язків сторін, що не входять до предмету позову, зокрема припинення договору позики та іпотеки, тому колегія суддів вважає, що у визнанні мирової угоди необхідно відмовити і продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись статтями 207, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Уманьагрохім», товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Центр-М» та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмежено відповідальністю «Ресурс Центр-М» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун