Справа № 527/2627/18
провадження 2/527/160/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Павлійчук А.В.,

за участю секретаря судового засідання Бутко В.В.

представника позивача ОСОБА_1 А.Г.,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

третьої особи державного нотаріуса Погрібної С. С.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області в м. Глобине цивільну справу № 527/2617/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи: державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про визнання незаконними дій та бездіяльності приватного нотаріуса Погрібної С.С., визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій та бездіяльності приватного нотаріуса Погрібної С.С., визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину за законом виданих ОСОБА_5 згідно спадкової справи № 104 за 2016 рік (зареєстрованої в реєстрі за № 1-797 виданого 06.10.2017 року бланк НМТ 191055 державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною Світланою Сергіївною), ОСОБА_2 згідно спадкової справи № 104 за 2016 рік (зареєстрованої в реєстрі за № 1-798 виданого 06.10.2017 року бланк НМТ 191056 державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною Світланою Сергіївною), ОСОБА_6 згідно спадкової справи № 104 за 2016 рік (зареєстрованої в реєстрі за № 1-799 виданого 06.10.2017 року бланк НМТ 191057 державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною Світланою Сергіївною). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у свідоцтвах реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2 не відповідає дійсності, свідоцтва використовуються для організації цілого ряду заяв про, начебто, вчинення кримінальних правопорушень і як підстава для визнання потерпілими та цивільними позивачами. Нотаріус ОСОБА_7 : незаконно обмежила ОСОБА_5 у здійсненні її права як члена сім`ї, що пережила свого чоловіка, незаконно фальсифікувала перехід прав та обов`язків (спадщини) від ОСОБА_8 (спадкодавця), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до його дружини ОСОБА_5 (спадкоємця), грубо порушила вимоги закону і незаконно розподілила спадкові майнові права та спадкове майно між спадкоємцями, незаконно позбавила ОСОБА_5 права на спадкування частки у праві спільної сумісної власності майна подружжя, визначила частки в статутному капіталі Агрофірми «Славутич» на підставі правочину, який за півтора року до цього припинили своє існування.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати у загальному позовному провадженні.

17.01.2019 року за вх. № 542/19 до суду надійшла заява від державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про розгляд справи по суті без участі представника.

23.01.2019 року ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву. Так, відповідач зазначає, що відповідно до Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданими державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною С. С. від 06.10.2017 року, після померлого ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - відкрилась спадщина, яка складається з статутного капіталу ПП Агрофірми «Славутич» () розмір внеску до статутного фонду складає 20400,00 гривень, що становить 60% статутного фонду ПП Агрофірми «Славутич» (з правом участі в діяльності Агрофірми «Славутич»). Спадкоємцями (Відповідачами) за вказаними свідоцтвами про право на спадщину за законом є: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках - по 1/3 на кожну, що складає по 20% статутного фонду Приватного підприємства Агрофірми «Славутич» (з правом участі в діяльності Агрофірми «Славутич»). Установчим договором про створення та діяльність Агрофірми «Славутич» було передбачено набуття разом із правом власності на частку (пай) в статутному фонді підприємства прав учасників цього підприємства, про що було здійснено відповідний запис у свідоцтві про право на спадщину. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 серії НМТ №191056, державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори було достовірно перевірено наявність підстав для спадкування частки в статутному фонді Агрофірми «Славутич» та відповідно право на участь в діяльності підприємства відповідно до положень Цивільного та Господарського кодексів Україні, що і було відображено в свідоцтві. Позивачем не було надано доказів того, яких саме прав та інтересів останнього стосуються видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Від так, позивач не має права на оскарження нотаріальних дій, які його не стосуються. До позовної заяви не додано доказів того, що статутний капітал та майно ПП «Агрофірма «Славутич» є спільною сумісно власністю померлого ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Як вбачається з матеріалів позовної заяви, до суду звернувся ОСОБА_4 , який жодного відношення до власності померлого ОСОБА_8 , або ж спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , не має.

04.02.2019 року за вх. № 1334/19 до суду надійшла заява від державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про розгляд справи по суті без участі представника.

26.02.2019 року за вх. № 2223/19 до суду надійшла заява від державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про розгляд справи по суті без участі представника.

04.03.2019 року за вх. № 2415/19 до суду надійшла заява від ОСОБА_5 про розгляд справи без її участі, просить у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Державний нотаріусГлобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної С.С. про визнання незаконними дій та бездіяльності приватного нотаріуса Погрібної С.С., визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовити у повному обсязі.

04.03.2019 р. представник позивача ОСОБА_4 адвокат Кінаш А.Г. подав заяву про відвід судді Павлійчук А. В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи: державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про визнання незаконними дій та бездіяльності приватного нотаріуса Погрібної С.С., визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 06 березня 2019 року, за підписом судді Левицької Т.В., у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено.

29.03.2019 року за вх. № 3304/19 до суду надійшла заява від державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про розгляд справи по суті без участі представника.

08.04.2019 року за вх. 3833/19 до суду надійшла заява від представника ОСОБА_4 адвоката Кінаша А.Г. про витребування доказів.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року закрите підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 за участю третьої особи: державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про визнання незаконними дій та бездіяльності приватного нотаріуса Погрібної С.С., визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. Клопотання представника позивача про витребування доказів - задовольнити частково. Зобов`язати державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібну Світлану Сергіївну, надати належним чином завірену копію спадкової справи №104 за 2016 рік, заведену після смерті спадкодавця ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.05.2019 року за вх. № 4673/19 до суду надійшла заява від державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про розгляд справи по суті без участі представника.

22.05.2019 року за вх. № 5168/19 до суду надійшла заява від державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни про розгляд справи по суті без участі представника.

22.05.2016 року за вх. № 5169/19 до суду надійшли матеріали з Глобинської державної нотаріальної контори, зокрема копія спадкової справи № 104/2016 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 .

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 23 травня 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів та визнання явки третьої особи обов`язковою задовольнити. Визнано явку третьої особи:державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни обов`язковою. Зобов`язано державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібну Світлану Сергіївну, надати оригінал спадкової справи №104 за 2016 рік, заведену після смерті спадкодавця ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15.08.2019 року за вх. 7704/19 ОСОБА_2 були подані до суду додаткові письмові пояснення, які виникли при розгляді справи.

15.08.2019 року за вх. 7711/19 представником ОСОБА_4 адвокатом Кінашем А.Г. було подано клопотання про приєднання судових рішень до справи.

Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача в ході розгляду справи по суті просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач 1 ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Відповідач 2 ОСОБА_2 та її представник адвокат Близнюк Ігор Володимирович просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач 3 ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібна Світлана Сергіївна у судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позову у повному обсязі.

Суд заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Установчим Договором про створення та діяльність Приватного підприємства «Агрофірма «Славутич» (), зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією Полтавської області (Рішення №263 від 19.06.2001 року) (далі Установчий Договір) статтями 4 та 7, визначено розподіл часток Учасників підприємства в наступному порядку:

ОСОБА_8 20 400 грн, що складає 60% статутного фонду підприємства;

ОСОБА_9 13 600 грн, що складає 40% статутного фонду підприємства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

05.07.2016 року до Глобинської державної нотаріальної контори була подана заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 , справжність підпису на якій засвідчена секретарем виконавчого комітету Горбівської сільської ради Заблоцька Н.О. 10 березня 2016 року.

05.07.2016 року до Глобинської державної нотаріальної контори була подана заява ОСОБА_6 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 , справжність підпису на якій засвідчена секретарем виконавчого комітету Горбівської сільської ради Заблоцька Н.О. 10 березня 2016 року.

05.07.2016 року до Глобинської державної нотаріальної контори була подана заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 , справжність підпису на якій засвідчена секретарем виконавчого комітету Горбівської сільської ради Заблоцька Н.О. 10 березня 2016 року.

06.10.2017 року між відповідачами, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 було укладено договір про поділ спадкового майна, який було посвідчено державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібною Світланою Сергіївною (далі Договір).

Відповідно до п.1 Договору, спадкове майно складається з:

-земельної ділянки, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,0700 га, розташованої на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, вартістю 113767,32 грн. Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_2 ,

-7/8 (семи восьмих) частки земельної ділянки, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,0700 га, розташованої на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, вартістю 8307,99 грн. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане Люба Ж.М. приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу 03 червня 2014 року за р. № 497.

-земельної ділянки, переданої для ведення особистого селянського господарства розміром 1,93 га, розташованої на території с. Сидори Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3

-житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ,

-статутного капіталу Агрофірми «Славутич», розміром 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок), що становить 60% (шістдесят відсотків) статутного фонду;

-грошового вкладу, що знаходиться в ТВБВ № 10016/089 м. Глобине, вул. Центральна, 210 філія Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» на картковому рахунку: № НОМЕР_4 207962,83 грн. (двісті сім тисяч дев`ятсот шістдесят дві гривні 83 копійки), на підставі довідки, виданої ТВБВ № 10016/089 19 вересня 2017 року № 140;

-грошових вкладів, що знаходяться в м. Глобине, вул. Центральна, 269/7 2-ге Глобинське відділення АТ «Райфайзен Банк Аваль» на картковому рахунку: № НОМЕР_5 1036,63 EUR (одна тисяча тридцять шість євро 63 цента), на картковому рахунку : № НОМЕР_6 40149,22 грн. (сорок тисяч сто сорок дев`ять гривень 22 крпійки), на поточному рахунку: № НОМЕР_7 , МФО 380805 886825,75 грн. (вісімсот вісімдесят шість тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 75 копійок), на депозитному рахунку: № НОМЕР_8 , МФО 380805 430868,92 грн. (чотириста тридцять тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 92 копійки), на підставі довідки, виданої 21 вересня 2017 року № В66/61-68,

-автомобіля марки OPEL, модель VECTRA, 2003 року випуску, номер шасі (рами, кузова, коляски) № НОМЕР_9 , на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_10 , виданого Семенівським МРЕВ у Полтавській області, 17 грудня 2003 року;

-автомобіля марки NISSAN, модель X-TRAIL, 2013 року випуску, номер шасі (рами, кузова, коляски) № НОМЕР_11 , легковий універсал В, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_12 , на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_13 , виданого Семенівським ВРЕР ДАІ в Полтавській області, 31 серпня 2013 року,

-трактору марки ЮМЗ, модель Д-65, 1972 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_14 , на підставі технічного паспорту серія НОМЕР_15 , виданого 02 грудня 1992 року.

Відповідно до пункту 2 Договору, у зв`язку з необхідністю отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно, керуючись пунктами 3,6 ст.3, пунктом 3 статті 6 Цивільного кодексу України, у відповідності до статей 1267, 1268 Цивільного кодексу України щодо поділу спадщини з виділом внатурі, сторони за взаємною згодою вирішили, зокрема статутний капітал Агрофірми «Славутич», розміром 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок), що становить 60% (шістдесят відсотків) статутного фонду Агрофірма «Славутич» перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом з урахуванням домовленостей за цим договором, у власність доньок спадкодавця ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та дружини спадкодавця ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 3 Договору, нотаріусом сторонам роз`яснено, що відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до спадкоємців переходять всі права та обов`язки, як належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту 6 Договору претензій один до одного у сторін немає.

В матеріалах спадкової справи міститься довідка від 20 вересня 2017 року № 56 видана Агрофірмою «Славутич» за підписом директором АФ «Славутич» ОСОБА_9 та головним бухгалтером ОСОБА_2 , у відповідності до якої статутний капітал Агрофірми «Славутич» становить 34000,00 грн. З них розмір внеску засновників до статутного фонду складає:

ОСОБА_8 20400,00 грн., що становить 60 % статутного фонду;

ОСОБА_9 13600,00 грн., що становить 40 % статутного фонду, статут Агрофірми «Славутич», який зареєстрований Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області 24 лютого 1998 року, Зміни та доповнення до статуту Агрофірми «Славутич», які зареєстровано Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області Рішення № 263 від 19 червня 2001 року, Установчий договір про створення та діяльність Агрофірми «Славутич», який зареєстрованийГлобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області Рішення № 263 від 19 червня 2001 року.

06.10.2017 року державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною С.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями якого є: дружина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на 1/3 (одну третю частку);донька ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на 1/3 (одну третю частку); донька ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на 1/3 (одну третю частку).

Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: статутного капіталу Агрофірми «Славутич» ( Код ) розмір внеску до статутного фонду якого складає 20400,00 гривень (двадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок), що становить 60 % (шістдесят відсотків) статутного фонду Агрофірми «Славутич» ( з правом участі в діяльності Агрофірми «Славутич»), що належав померлому ОСОБА_8 на підставі Установчого договору про створення та діяльність Агрофірми «Славутич» зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області Рішення № 263 від 19 червня 2001 року, Статуту Агрофірми «Славутич» зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області 24 лютого 1998 року (зміни до Статуту зареєстровано Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області Рішення № 263 від 19 червня 2001 року).

Відповідно до ст.62 Господарського кодексу України, підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст. 63 Господарського кодексу України, залежно від форми власності, передбачених законом, в Україні може діяти приватне підприємства, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи).

Відповідно до ч.3 ст.63 Господарського кодексу України, залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Відповідно до ч.5 ст. 63 Господарського кодексу України, корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Згідно з частиною 1 статті 87 ГК України статутний капітал це сума вкладів засновників та учасників господарського товариства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 ГК України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України.

Відповідно до ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.

Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

Таким чином, права засновника (власника) приватного підприємства є різновидом майнових прав, що безпосередньо пов`язані з майном і не можуть відчужуватися окремо, а тому відчуженню підлягає у цьому випадку не майнове право, а безпосередньо майно, тобто підприємство, або його частка.

Відповідно до ст. 57 ГК України, установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання.

Відповідно до ч.3 ст. 57 ГК України, у засновницькому договорі засновники зобов`язуються утворити суб`єкт господарювання, визначають порядок спільної діяльності щодо його утворення, умови передачі йому свого майна, порядок розподілу прибутків і збитків, управління діяльністю суб`єкта господарювання та участі в ньому засновників, порядок вибуття та входження нових засновників, інші умови діяльності суб`єкта господарювання, які передбачені законом, а також порядок його реорганізації та ліквідації відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст. 6 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст.66 ЗУ «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до пункту 1.1 Установчого договору про створення та діяльність Агрофірми «Славутич» зареєстрованого Глобинською районною державною адміністрацією Глобинського району Полтавської області Рішення № 263 від 19 червня 2001 року (далі Установчий договір) встановлено, що учасники на підставі Угоди, шляхом об`єднання майна, створюють сільськогосподарське підприємство агрофірма «Славутич», надалі «Підприємство».

Відповідно до пункту 3.3 Установчого Договору, майно, яке є у власності Підприємства, складається із майнових паїв, вкладів та додаткових внесків його учасників, продукції, виробленої Підприємством в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, а також іншого майна, придбаного на основах, не заборонених законом.

Відповідно до пункту 4.3 Установчого Договору, першочерговий вклад Учасників в Статутний Фонд проводиться в майновій формі. Надалі вкладом учасників можуть бути грошові кошти, цінні папери, обладнання та інші матеріальні цінності. Вартість майна, внесеного до статутного фонду, підтверджується аудиторською фірмою.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що у відповідності до Установчого Договору, Приватне підприємство Агрофірми «Славутич» є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до пунктів 8.1.-8.3. Установчого встановлено, що учасник може передати свою частку (або її частину) іншому учаснику Підприємства, а також третій особі. Учасники користуються переважним правом придбання частки що уступається. Передати пай (частину паю) третій особі можливо тільки після повного внесення вкладу Учасником, що уступає його. При передачі паю (частини паю) третій особі до нього одночасно переходять всі права і обов`язки, які належать учаснику, що уступив свій пай повністю або частково.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є різновидом переходу прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину є тим документом, що підтверджує перехід права власності на майно від спадкодавця до спадкоємця.

Відповідно до п. 11.2 Установчого Договору, дія цього Договору стосовно будь якого з учасників, припиняється з моменту:

а) поступки таким учасникам своєї частки в Статутному фонді будь якому учасникові або Учасникам, або будь якій третій особі;

б) виходу учасника з Підприємства.

Від так, чинним Договором не передбачено його припинення внаслідок смерті одного з учасників.

Відповідно до підпункту Д пункту 5.1 Установчого договору, учасник підприємства має право розпоряджатися своїми частками (їхніми частинами) в Статутному фонді (продавати, дарувати, обмінювати, заповідати та ін.) згідно чинного законодавства.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, частка в статутному капіталі господарської організації нерозривно пов`язана з участю особи, якій вона належить, в управлінні цією господарською організацією.

Варто зазначити, що ані Статут Агрофірми «Славутич», ані Установчий договір не містив на час видачі свідоцтв про право на спадщину жодних обмежень стосовно переходу права управління підприємством разом із переходом права на частку в статутному фонді (капіталі).

Навпаки, в п.8.3 Установчого договору містить положення наступного змісту: При передачі паю (частини паю) третій особі, до нього одночасно переходить всі права та обов`язки, які належать Учаснику, що уступив свій пай повністю або частково.

Таким чином, Установчим договором було передбачено набуття разом із правом власності на частку (пай) в статутному фонді підприємства прав учасників цього підприємства, про що державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібної Світлани Сергіївни було здійснено відповідний запис у свідоцтвах про право на спадщину серії НМТ №191055, НМТ №191056, НМТ №191057.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя (його спадкоємців), який її спростовує.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в його набутті (постанова Верховного суду від 12.12.2018 р. у справі № 489/3066/16-ц).

До позовної заяви не додано доказів того, що статутний капітал та майно ПП Агрофірма «Славутич» є спільною сумісно власністю померлого ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Зазначена норма передбачає, що саме дружина або чоловік можуть звернутися до суду за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права, що стосується спільної сумісної власності, яка належить останнім. Як вбачається з матеріалів спадкової справи ОСОБА_5 після отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом не зверталася до суду щодо ініціювання питання оскарження відповідного свідоцтва та перерозподілу розміру часток визначених у даному документі.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, до суду звернувся ОСОБА_4 , який не надав доказів будь якого відношення до власності померлого ОСОБА_8 , або ж спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , якщо така дійсно має місце. За таких обставин, посилання позивача на неправомірність формування розподілу часток при складанні свідоцтва про право на спадщину є безпідставними та такими, що не порушують права та охоронювані законом інтереси останнього.

Окрім того, суд наголошує на тому, що в матеріалах справи наявний договір про поділ спадкового майна від 06.10.2017 року, який було посвідчено державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібною Світланою Сергіївною, яким майно померлого ОСОБА_8 , що входить в спадкову масу є його особистою приватною власністю. До того ж, самі спадкоємці, в тому числі ОСОБА_5 в зазначеному договір визначили розподіл спадкового майна без будь яких претензій.

Позивачем не додано до позовної заяви доказів оскарження договору про поділ спадкового майна від 06.10.2017 року, який було посвідчено державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібною Світланою Сергіївною, та припинення його дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про нотаріат», уразі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про нотаріат», на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

В матеріалах спадкової справи відсутня заява ОСОБА_5 про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Відтак, у нотаріуса не було жодних підстав не включати належне на праві власності померлому ОСОБА_8 майно до складу спадщини, адже його дружина не заявляла будь-яких майнових вимог щодо майна померлого.

Пункт 29 Постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» про те, що відповідно до статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльност

Така ж правова позиція висловлена Верховним судом України 03.07.2013р. у справі №6-61цс13.

В постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13 викладено правовий висновок про те, що навіть і в разі передання подружжям свого спільного сумісного майна до статутного фонду приватного підприємства, заснованого одним із них, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилось після ліквідації підприємства.

Доводи позивача про те, що нотаріусом при видачу свідоцтва про право на спадщину було допущено порушення не відповідає дійсності, адже вклад до статутного капіталу ПП «Агрофірма «Славутич» у розмірі 20400 гривень належали померлому ОСОБА_8 , цей вклад не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, ОСОБА_5 після смерті свого чоловіка не реалізувала та не мала наміру реалізовувати надане їй право на визначення частки в спільному сумісному майні подружжя, жодних майнових претензій ОСОБА_5 не заявляла, нотаріус за власною ініціативою не мав права видавати свідоцтва про право власності на частку в майні подружжя, відтак, при визначенні майна, що входило до складу спадщини після померлого ОСОБА_8 у нотаріуса не було правових підстав не включати усе майно, в тому числі частку в статутному капіталі ПП «Агрофірма «Славутич» ОСОБА_8 до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК ( 435-15 ), статтями 55, 69 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-XII ( 1576-12 ) "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК ( 435-15 ) про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до ч. 10 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. TheUnitedKingdom) від 21 лютого 1975 року). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі «Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom) від 22 жовтня 1996 року; і у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy-Miloslavsky v. theUnitedKingdom) від 13 липня 1995 року). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року).

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меньшакова проти України» (Menshakova v. Ukraine) від 8 квітня 2010 року (заява № 377/02) , зазначено наступне:

«52. Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

53. Право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року). Суд підкреслює, що у сфері тлумачення національного законодавства, зокрема процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні, його роль обмежується перевіркою того, чи результати такого тлумачення національними органами влади, особливо судами, відповідають Конвенції (див. рішення у справі «Звольський та Звольська проти Чеської Республіки» (ZvolskyandZvolska v. theCzechRepublic), заява № 46129/99, п. 46, ЕСПЛ 2002-IX)».

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Позивачем не було надано доказів того, яких саме прав та інтересів останнього стосуються видані свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Додані до матеріалів справи позивачем судові рішення не стосуються предмету позову і не встановлюють обставин видачі свідоцтв про право на спадщину, від так судом не беруться до уваги.

За таких обставин, в силу статті 50 Закону України «Про нотаріат», позивач позбавлений можливості оскарження свідоцтв про право на спадщину за законом виданих ОСОБА_5 згідно спадкової справи № 104 за 2016 рік (зареєстрованої в реєстрі за № 1-797 виданого 06.10.2017 року бланк НМТ 191055 державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною Світланою Сергіївною), ОСОБА_2 згідно спадкової справи № 104 за 2016 рік (зареєстрованої в реєстрі за № 1-798 виданого 06.10.2017 року бланк НМТ 191056 державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною Світланою Сергіївною), ОСОБА_6 згідно спадкової справи № 104 за 2016 рік (зареєстрованої в реєстрі за № 1-799 виданого 06.10.2017 року бланк НМТ 191057 державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори Погрібною Світланою Сергіївною), внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_16 , рнокпп: НОМЕР_17 );

Представник позивача ОСОБА_10 ( АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_18 );

Відповідачі ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , рнокпп: НОМЕР_19 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , рнокпп: НОМЕР_20 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , рнокпп: НОМЕР_21 );

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 );

Третя особа державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області Погрібна Світлана Сергіївна (39000, Полтавська область, м. Глобине, вул. Центральна, 212).

Повний текст рішення виготовлено 23.08.2019 року.

Суддя А. В. Павлійчук