Ухвала

21 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 359/10664/18

провадження № 61-22767ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», подану адвокатом Паламар Ларисою Василівною, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 26 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 11 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та стягнення середнього заробіткуза час затримки виплати заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки»

(далі - ТОВ «Агрофірма Вишеньки») про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Позовні вимоги мотивовано ти, що наказом ТОВ «Агрофірма Вишеньки» від 01 серпня 2017 року № 01/08-к її було звільнено з посади з 01 серпня

2017 року на підставі статті 38 КЗпП України. На момент звільнення їй було нараховано, але не виплачено заробітну плату у розмірі 3 269,07 грн і компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2 248,11 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з

ТОВ «Агрофірма Вишеньки» вищезазначені суми та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати по день ухвалення рішення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 26 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 3 269,07 грн, компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі

2 248,11 гр. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 73 990,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Вишеньки» залишено без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 26 червня 2019 року залишено без змін.

20 грудня 2019 року до Верховного Суду звернувся представник

ТОВ «Агрофірма Вишеньки» - адвокат Паламар Л. В. з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 11 грудня 2019 року в частині стягнення з ТОВ «Агрофірма Вишеньки» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 73 990,00 грн, в іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 359/10664/18 є стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100). Справа № 359/10664/18 є малозначна в силу вимог закону.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Верховним Судом враховано, що оскаржувані судові рішення ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», подану адвокатом Паламар Ларисою Василівною, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило