Постанова

Іменем України

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 175/1515/16-ц

провадження № 61-16598св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Новоолександрівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року у складі судді Бараннік О. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (далі - Новоолександрівська сільська рада) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний дядько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку по АДРЕСА_1 . У встановлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через відсутність документів, які б посвідчували його особу. Лише після отримання 23 квітня 2015 року паспорта громадянина України ним була подана вказана заява. Однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи це тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визначити йому додатковий чотиримісячний строк для прийняття спадщини.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року у складі судді Новік Л. М. позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий чотиримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням, у березні 2017 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року та повернуто її заявнику.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року було виключено ОСОБА_2 з числа відповідачів у зв`язку з ненаданням нею доказів родинних відносин із спадкодавцем. Оскільки на час розгляду справи ОСОБА_2 не є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , місцевим судом не вирішувалося питання про її права та обов`язки, то відсутні підстави вважати, що вона має право на оскарження рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У травні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року, а справу направити на новий апеляційний розгляд, посилаючись на неправильне застосування цим судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали апеляційним судом не було взято до уваги те, що вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщинипісля померлого ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк, при цьому, надала всі необхідні документи на підтвердження свого права на спадкування. Крім того, нею була подана до суду заява про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем. Місцевий суд помилково виключив її з числа відповідачів, оскільки у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. Рішенням суду першої інстанції вирішувалося питання про її права та обов`язки, а тому вона має право на його оскарження.

У червні 2016 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л. Л. було винесено постанову, яка, незважаючи на її оскарження, є чинною, - про відмову ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 у зв`язку з ненаданням нею доказів на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем. Тому, враховуючи наявність такої відмови, він звернувся до місцевого суду із клопотанням про заміну відповідача ОСОБА_2 належним відповідачем - Новоолександрівською сільською радою. Таким чином, оскільки на час розгляду справи ОСОБА_2 не була спадкоємцем померлого ОСОБА_3 (відсутні докази родинних відносин між ними), то місцевий суд не міг вирішувати питання про її права та обов`язки.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

12 квітня 2018 року справу № 175/1515/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1220, частиною першою статті 1270 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається, зокрема із житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщинипісля смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року замінено первісного відповідача Новоолександрівську сільську раду Дніпропетровського району належним відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року до участі у справі залучено Новоолександрівську сільську раду як співвідповідача.

Під час розгляду справи представник позивача звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про виведення відповідача ОСОБА_2 з участі у справі у зв`язку з ненаданням нею доказів родинних відносин із спадкодавцем, на підтвердження чого також надав постанову приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л. Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року виключено ОСОБА_2 з числа відповідачів.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про залучення її до участі у справі як третю особу.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 13 Цивільного процесуального кодексу Українивід 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право має бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з частиною першою статті 292 ЦПК України 2004 року право на апеляційне оскарження мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Враховуючи вищевказані норми процесуального законодавства та фактичні обставини справи, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року не вирішувалося питання про права та обов`язки ОСОБА_2 , пов`язані з правом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_2 не надала доказів на підтвердження родинних відносин із спадкодавцем, що свідчить про відсутність у неї права на оскарження рішення місцевого суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року та повернув її заявнику.

Аргументи заявника про те, що вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщинипісля померлого ОСОБА_3 у встановлений законом шестимісячний строк, при цьому надала всі необхідні документи на підтвердження свого права на спадкування, не заслуговують на увагу. Сам факт своєчасного подання заяви про прийняття спадщини не підтверджує право на спадкування, оскільки спадкоємцями за законом визнаються особи, які перебували з померлим у родинних стосунках. Однак ні нотаріусу, ні суду ОСОБА_2 не надала доказів на підтвердження цих обставин.

Звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, без наявності відповідного рішення, також не дає права ОСОБА_2 на оскарження рішення суду першої інстанції та не свідчить про вирішення цим судом питання про її права та обов`язки.

Посилання заявника на те, що у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а тому місцевий суд помилково виключив її з числа відповідачів, є неспроможними, оскільки, як зазначено вище, ОСОБА_2 не підтвердила своє право на спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Інші наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до викладення обставин справи та незгоди заявника з рішенням суду першої інстанції, яке не переглянуте в апеляційному порядку по суті, а тому не може бути предметом касаційного перегляду.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов