Постанова

Іменем України

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 279/10146/15-ц

провадження № 61-26324св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євро»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року у складі судді Волкової Н. Я. та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 04 липня 2017 року у складі колегії суддів: Павицької Т. М., Коломієць О. С., Миніч Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Євро» (далі - ТОВ «Торговий дім «Євро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову вказувало, що 20 червня 2014 року близько 17 години 20 хвилин на під`їзді до Омелянівського ДЛГ ОСОБА_1 , керуючи автомобілем УРАЛ, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Торговий дім «Євро», в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, провадження в адміністративній справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Відповідно до звіту № 12 від 07 липня 2014 року, заподіяний пошкодженням транспортного засобу збиток становить 160 272 грн 60 коп., який

ТОВ «Торговий дім «Євро» просило стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області

від 07 квітня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Євро» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Торговий дім «Євро» 80 136 грн 30 коп. на відшкодування завданої шкоди та 801 грн

56 коп. судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності вини обох водіїв у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та визначив ступінь вини ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні ДТП як 50 % на 50 %.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 04 липня 2017 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області

від 07 квітня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вважав, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права й

неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 04 липня 2017 року скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилається на те, що судами попередніх інстанцій не було перевірено всі факти, які мають значення для правильного вирішення справи, не визначено ступінь вини заподіювачів шкоди в процентному відношенні, вважає, що слід визначити вину водія УРАЛ, державний номерний знак НОМЕР_1 , у відсотковому співвідношенні 30%, та вину водія автомобіля ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2 , 70% відповідно, та під час нового розгляду справи вирішити питання щодо повернення відповідачеві вузлів та агрегатів, які були замінені позивачем під час проведення ремонту; зменшити суму виплат за шкоду заподіяну автомобілю ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням вини кожного з водіїв у відсотковому співвідношенні.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу

№ 279/10146/15-ц з Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 травня 2018 року справу № 279/10146/15-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу № 279/10146/15-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю .

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 20 червня 2014 року близько 17 години 20 хвилин на під`їзді до Омелянівського ДЛГ ОСОБА_1 , керуючи автомобілем УРАЛ, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з автомобілем ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Торговий дім «Євро». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Відповідно до висновку експерта № 94/16-25 від 11 травня 2016 року за результатами проведеного у справі автотехнічного дослідження з технічної точки зору однією з причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водіїв автомобілів ФАВ та УРАЛ ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вимогам пункту 13.3 Правил дорожнього руху України.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області

від 07 червня 2016 року ОСОБА_1 звільнено від відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності, провадження у справі закрито. Постанова набрала законної сили 21 червня 2016 року.

Вказаною постановою суду, зокрема на підставі висновка експерта

№ 94/16-25 від 11 травня 2016 року, встановлена вина обох водіїв, в тому числі й ОСОБА_1 , у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вина ОСОБА_1 також доводиться протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту № 12 від 07 липня 2014 року, складеного ПП

ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобу ФАВ, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки складає 160 272 грн 60 коп.

Матеріали справи не містять інших розрахунків на підтвердження розміру матеріальної шкоди.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини першої, другої та п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлено статтею 1188 ЦК України.

Положеннями частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Частиною четвертою статті 61 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з частиною другою статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Виходячи з аналізу викладених вище норм закону та врахувавши встановлені у справі обставини, зокрема те, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було встановлено вину обох водіїв, в тому числі ОСОБА_1 , характер порушень водіями Правил дорожнього руху, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку визначивши співвідношення вини відповідача та водія позивача у рівних частка, 50% на 50%, й на підставі цього та наданого позивачем розрахунку матеріального збитку, який відповідачем не спростований, визначився із сумою, що підлягає стягненню з відповідача, в розмірі Ѕ частини заподіяного збитку.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області

від 07 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 04 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:Є. В. Коротенко
В. М. Коротун