Ухвала

16 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 521/14144/16-ц

провадження № 61-14738ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року у справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6) про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси,

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, засобами поштового звязку була подана касаційна скарга на постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року у вказаній справі.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

До касаційної скарги заявник додав клопотання, в якому, посилаючись на частину другу статті 8 Закону України «Про судовий збір», просить відстрочити або розстрочити сплату судових витрат, зменшити судові витрати або звільнити від них, враховуючи її майновий стан, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину та паралізованого чоловіка, якому встановлена інвалідність 1 групи, про що надала копію свідоцтва про народження дитини та посвідченням і довідкою МСЕК на імя ОСОБА_7

Разом із тим зазначає, що її чоловік отримує пенсію в розмірі 2 460,00 грн, а її сукупний дохід від підприємницької діяльності за рік складає 188 975, 00 грн без відрахування єдиного податку та податку пенсійного фонду, тому судовий збір, який на її думку становить 31 716,00 грн перевищую 5 відсотків розміру річного доходу.

На підтвердження вказаних обставин, представник заявника відповідних документів не надав.

Інших доказів про наявність пільг у заявника, щодо сплати судового збору відповідно до закону, матеріали касаційного провадження не містять.

Разом із тим, із матеріалів касаційного провадження убачається, що ОСОБА_1 є відповідачем у справі. Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачені умови звільнення від сплати судового збору або відстрочення такої сплати лише сторони позивача.

Інших доказів про наявність пільг у ОСОБА_1, щодо сплати судового матеріали касаційного провадження не містять.

Отже клопотання ОСОБА_1 є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

ОСОБА_1 необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми (підпункт 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір) або надати докази, які свідчать про наявність пільг щодо сплати судового збору.

Згідно частин третьої, четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Заявник оскаржує у касаційному порядку судове рішення у частині задоволених позовних вимог, а саме: одна вимога майнового характеру витребування з чужого незаконного володіння нежитлових приміщень і одну вимогу немайнового характеру усунути перешкоди у користуванні майном шляхом вивільнення відповідачами нежитлових.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення з даним позовом до суду в 2016 році) за подання до суду юридичною особою: позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; немайнового характеру - 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що з 01 січня 2016 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня становить 1378,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Оскільки із поданої касаційної скарги та копії оскаржуваних судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру, тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, у звязку з чим заявник має самостійно розрахувати розмір судового збору, беручи до уваги вищевикладене, надіслати до Верховного Суду документ про сплату судового збору та підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову із додатками, на підтвердження ціни).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку: 207.

У порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено адресу електронної пошти особи, яка подала касаційну скаргу, та не вказано про її відсутність.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Отже, відповідно до вимог статті 392 ЦПК України заявнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, у якій зазначити: відповідно до приписів статті 388 ЦПК України вірне найменування суду до якого подається скарга; адресу електронної пошти або про її відсутність. Нову касаційну скаргу та додані до неї матеріали необхідно подати у кількості примірників відповідно до кількості сторін у справі.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення, розстрочення, сплати судового збору чи зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 02 липня 2019 року у справі залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 16 вересня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров