Справа № 175/2358/19
Провадження № 2/175/632/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Лукієнко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Територіальна громада в особі Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та припинення права власності , -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та припинення права власності, в якому просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме той факт, що він, ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпро; припинити за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та на 1/1 частини домоволодіння АДРЕСА_2 у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, надала суду відзив на позов (а.с.79-83).

Представник відповідачок ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, надала суду відзив на позов від імені ОСОБА_2 (а.с.96-98).

Представник третьої особи Територіальної громади в особі Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду лист про розгляд справи без участі представника сільради (а.с.74).

Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02 червня 2018 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.17). Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно: 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1999 року ОСОБА_4 та членам її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.41) та домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належало спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 квітня 2012 року виданого після смерті її матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.38).

У встановленому чинним законодавством порядку, ОСОБА_2 (а.с.30), ОСОБА_3 (а.с.34) та ОСОБА_1 (а.с.19) звернулися до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Камеко Т.П. з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право власності за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу №19/2018 (а.с.26-42). Внаслідок розбіжностей в написанні прізвищ позивача та спадкодавиці в свідоцтві про укладення шлюбу, паспорті позивача та в свідоцтві про смерть спадкодавиці, ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до суду.

Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (складеного на українській мові) виданого 02 лютого 1996 року, встановлено, що 02 лютого 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , актовий запис №41 (а.с.15). Після укладення шлюбу дружині ОСОБА_8 було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_4 », а чоловікові було залишено прізвище « ОСОБА_1 ».

Як вбачається з Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 15 лютого 1999 року (складеної на українській мові), позивач одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на ім`я - ОСОБА_1 , наданий Державною податковою адміністрацією України, згідно даних, заповнених ним в обліковій картці, дата внесення до Державного реєстру фізичних осіб - 01 грудня 1998 року (а.с.8). Також, 10 червня 2003 року позивач отримав пенсійне посвідчення серії НОМЕР_4 (складене на українській мові) видане УПФУ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська на ім`я - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12). Окрім цього, 11 листопада 2009 року позивач отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 (складений на українській мові) виданий Індустріальним РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.7), в якому його прізвище також було вказано як « ОСОБА_1 ».

Аналізуючи надані позивачем вищевказані докази, суд прийшов до висновку, що на момент укладення шлюбу в 1996 році, позивач мав паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_1 », який був пред`явлений ним в органи ЗАГС при реєстрації шлюбу, а вже в 1998 році під час внесення до Державного реєстру даних про фізичну особу та отримання Довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру в 1999 році, отримання позивачем пенсійного посвідчення в 2003 році, позивач зазначає своє прізвище як « ОСОБА_1 », внаслідок чого в 2009 році позивач отримав паспорт громадянина України на прізвище « ОСОБА_1 ».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.

Судом встановлено, що позивачу для реалізації спадкового права, першочергово необхідно звернутися до органів ДМС і отримати паспорт громадянина України, який буде відповідати свідоцтву про укладення шлюбу з ОСОБА_4 або звернутися до органів ЗАГС і внести виправлення в актовий запис про укладення шлюбу з ОСОБА_4 , шляхом внесення змін до Державного реєстру у відповідності до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України, № 96/5 від 12 січня 2011 року. Замість цього, позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та припинення права власності. Так, позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та на домоволодіння АДРЕСА_2 , знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з позовними вимогами про встановлення факту, що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду переконливих доказів, що внаслідок розбіжностей правопису (неправильний переклад з російської мови на українську) саме прізвище дружини вказано не вірно як « ОСОБА_4 », оскільки в його паспорті прізвище вказано як « ОСОБА_1 », позаяк всі офіційні документи, надані суду позивачем, незалежно від часу складені українською мовою, а твердження позивача спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

Позивач виявив бажання успадкувати майно начебто за своєю дружиною, хоча як зазначають в своїх відзивах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (доньки спадкодавиці), ОСОБА_1 не проживав однією сім`єю з ОСОБА_4 , а мешкав і був зареєстрований по АДРЕСА_3 будинку АДРЕСА_2 був зареєстрований тільки 06 жовтня 2017 року. Постає питання чи є взагалі ОСОБА_1 чоловіком спадкодавиці та чи є він спадкоємцем першої черги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази родинних відносин позивача і ОСОБА_4 та відомості, які вказували б на порушення спадкових прав позивача. ОСОБА_1 вправі обміняти паспорт із невідповідним прізвищем присвоєному внаслідок отримання паспорта громадянина України в 2009 році, або звернутися до суду із заявою щодо встановлення фактів належності певних правовстановлюючих документів, а у разі неможливості в силу законодавства судового вирішення питання про ті чи інші документи - звернутися із цього приводу до органів, що видали такі документи. Таким чином, позивач має ряд інших можливостей вирішення спірного питання в позасудовому порядку, щоб досягнути бажаних ним результатів та здійснення захисту своїх майнових прав, аніж звернення до суду із даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки цивільна правоздатність власника спадкового майна ОСОБА_4 є припиненою внаслідок смерті, то позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними та не обґрунтованими.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та припинення права власності, оскільки позивачем не вірно обрано передбачений ст. 16 ЦК України спосіб захисту своїх прав.

Судові витрати віднести за рахунок держави, внаслідок звільнення позивача від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 76, 78, 81, 82, 141, 206, 264, 265, 280, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Територіальна громада в особі Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин та припинення права власності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.