ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Харків

справа № 643/12402/18

провадження № 22-ц/818/3505/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Шабас О.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

представник позивача : ОСОБА_2 ,

відповідач : ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року, у складі судді Єрмак Н.В., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, літ «З-2», загальною площею 126,6 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай Літ. «К», гараж літ. «Л», альтанка літ. «М», вигрібна яма № 4, огорожа № 5-7, вимощення І, вимощення ІІ, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи свою заяву посилався на те, що померлий ОСОБА_4 був його батьком. Після його смерті відкрилася спадщина - житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Державним нотаріусом третьої Харківської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті батька. Відмова була обґрунтована тим, що за даними з попереднього електронного реєстру прав власності на нерухоме майно мається ще один запис про реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я відповідача ОСОБА_3 . Однак, житлові будинки позивача та відповідача це різні об`єкти нерухомого майна, які мають різні реєстраційні номери та мають різну житлову площу, але зареєстровані по одній адресі: АДРЕСА_1 . В зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та беззаперечні докази того, що спадкодавцю на момент смерті належав на праві власності житловий будинок, проте такі висновки суду не відповідають матеріалам та обставинам справи. Зазначає, що державна реєстрація житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами проводилась після смерті власника ОСОБА_4 на підставі заяви його спадкоємця - ОСОБА_1 . Також зазначає, що на час розгляду справи судом першої інстанції і до даного часу, вказана державна реєстрація права власності на спірний житловий будинок є чинною, жодного судового рішення про її скасування чи оскарження немає. Вказує на те, що ним при зверненні до суду були надані всі необхідні документи, що підтверджують право власності на спадкове майно, родинні відносини, факт смерті спадкодавця, факт прийняття спадщини. Зазначає, що не може оформити право на спадщину в загальному порядку у нотаріальній конторі, оскільки житловий будинок позивача та відповідача мають однакову адресу, на підставі чого державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні належні та беззаперечні докази того, що спадкодавцю на момент смерті належало спірне нерухоме майно.

Колегія суддів вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.09.2014 року серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією дубліката договору купівлі-продажу від 27.12.1975 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за померлим ОСОБА_4 зареєстровано право власності на спірний будинок загальною площею 126,6 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай Літ «К», гараж літ. «Л», альтанка літ «М», вигрібна яма № 4, огорожа № 5-7, вимощення І, вимощення ІІ, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.06.2018 року.

Крім того, згідно відомостей з реєстру права власності на нерухоме майно на підставі договору дарування від 14.11.2003 року за № 2-1147 на праві власності ОСОБА_3 належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,6 кв.м., площа земельної ділянки 349 кв.м.

Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. від 10.08.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, з тих підстав, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані два окремі житлові будинки.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За змістом п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. при вирішенні спадкових спорів у разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Статтею 1277 ЦК України, яка регулює питання відумерлості спадщини, передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді справи суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства, не з`ясував усіх обставин, що мають значення для справи та не врахував, що спір виник з приводу права власності на спадкове майно, а відповідач ОСОБА_3 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 . Водночас Харківська міська рада має право на звернення щодо визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів, враховуючи наведене, вважає, що наявний спір з територіальною громадою Харківською міською радою щодо права власності на спірне майно.

За таких обставин, оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обов`язки Харківської міської ради без залучення її до участі у справі, що є підставою для скасування рішення суду.

Розгляд справи за таких обставин позбавляє суд апеляційної інстанції можливості зробити висновок щодо обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог по суті.

На стадії апеляційного розгляду апеляційний суд позбавлений права відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України залучати осіб до участі у розгляді справи і не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що вирішуючи даний спір суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з підстав встановлених п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову з інших підстав.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом за вирішенням цього спору до належного кола осіб.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна