П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Ігнатченко Н.В., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пальора Г.Ю. про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва з грудня 2018 року знаходиться вищевказана справа. Позивач, вважаючи, що його право на приватизацію спірної квартири порушено та відповідач ОСОБА_3 протиправно набув на неї право власності, оскаржив це у судовому порядку. Рішеннями судів, які залишені без змін після їх перегляду апеляційним та Верховним судом, було визнано розпорядження органу приватизації житла незаконним, свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_4 визнане недійсним та скасовано; визнано недійсним договір дарування спірної квартири на користь ОСОБА_3 . В той же час в період розгляду вказаних судових справ відповідач ОСОБА_3 здійснив відчуження спірної квартири на користь малолітньої онуки ОСОБА_5 , у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року провадження у даній справі зупинене для залучення до участі у справі правонаступників відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зупинення провадження, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаргу обґрунтовує тим, що суд, зупиняючи провадження у справі, помилково дійшов висновку про те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво. Разом з тим померлий ОСОБА_3 не був власником квартири і вона не входить до складу спадщини після нього, тому правовідносини, які є предметом спору, не допускають правонаступництва, у спадкоємців не можуть виникнути права та обов`язки щодо спірної квартири. Крім того позивач не є стороною оскаржуваного договору, який безпосередньо не впливає на права та законні інтереси позивача, оскільки будь-якого майнового права на квартиру позивач не має. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати як незаконну та необґрунтовану.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а ухвалу суду - законною і обґрунтованою, яка в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Зупиняючи провадження у цивільній справі, суд першої інстанції виходив з того, що один з відповідачів помер, відтак справу неможливо розглядати до визначення і залучення у справу його спадкоємця. Заперечуючи проти такого судового рішення, апелянт зазначив про те, що дані правовідносини не допускають правонаступництва, що в свою чергу обумовлює неможливість залучення до участі у справі спадкоємців померлого відповідача, відтак і відсутність підстав для зупинення провадження. Окремо зазначав про безпідставність позовних вимог позивача ОСОБА_2 .

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними з огляду на наступне:

Положенням ст.1219 ЦК України встановлено, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Натомість, предметом розгляду даної справи є дійсність чи недійсність правочину, за яким продавцем було відчужено певне майно (спірну квартиру), а покупцем набуто її у власність, відтак дійсність чи недійсність переходу права власності на таке майно. Таким чином в рамках справи розглядаються майнові правовідносини, які в свою чергу допускають їх правонаступництво.

У відповідності до положень п. 1 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Провадження у справі зупиняється на строк встановлений у ст. 253 ЦПК України, у даному випадку - до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника.

Зважаючи на наведене оскаржуване судове рішення в повній мірі відповідає вимогам процесуального закону.

В своїй скарзі апелянт також зазначав й про неналежність пред`явлення позову позивачем ОСОБА_2 , оскільки позивач не є стороною договору і з точки зору апелянта оспорюваний договір безпосередньо не впливає на його права та законні інтереси. Вказані доводи не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки питання обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог вирішується судом за результатом розгляду справи по суті позову, відтак на даній стадії вказане питання не може бути предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки за результатами перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про те, що ухвалу було постановлено у відповідності до вимог матеріального та процесуального закону, підстави для її зміни чи скасування в даному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді Н.В. Ігнатченко

К.П. Приходько