У Х В А Л А

8 серпня 2019 року

м. Київ

Справа № 372/266/15-ц

Провадження № 14-396цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі

судді-доповідача Гудими Д. А.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом першого заступника прокурора Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство») до Обухівської районної державної адміністрації Київської області (далі - Обухівська РДА), ОСОБА_1 , Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області (далі - Старобезрадичівська сільрада), Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (далі - ПАТ «Європейський газовий банк»), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна (далі - приватний нотаріус), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Національний банк України, про визнання недійсними рішень органів державної влади та місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору іпотеки та витребування земельної ділянки

за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року і

в с т а н о в и л а:

15 січня 2015 року прокурор звернувся в інтересах держави в особі КМУ, ДП «Київське лісове господарство» з позовом до Обухівської РДА та ОСОБА_1 , в якому просив :

- визнати недійсним розпорядження Обухівської РДА від 29 грудня 2003 року № 746 «Про передачу земельних ділянок у власність» у частині передачі у власність земельних ділянок загальною площею 9,0030 га ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (далі - розпорядження);

- визнати недійсним підпункт 2 додатка до пунктів 1-3 рішення Старобезрадичівської сільради від 18 серпня 2006 року № 93 «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельних ділянок громадянам (згідно додатку) на території села Старі Безрадичі Старобезрадичівської сільської ради» (далі - рішення № 93);

- визнати недійсним державний акт серії ЯД № 658672 від 25 жовтня 2006 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 (далі - державний акт);

- витребувати на користь ДП «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 9,0030 га, що розташована в адміністративних межах Старобезрадичівської сільради, кадастровий номер :12:028:0026 (далі - спірна земельна ділянка);

- визнати за ДП «Київське лісове господарство» право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Мотивував позов такими обставинами:

- спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду;

- на підставі розпорядження з порушенням вимог законодавства вилучені з постійного користування ДП «Київське лісове господарство» земельні ділянки площею 9,0030 га та змінене їх цільове призначення з лісогосподарського на ведення особистого селянського господарства;

- після оформлення на підставі розпорядження державних актів на право власності на землю відповідної площі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 9 березня 2006 року за договорами купівлі-продажу (з реєстровими № 716, 681, 691, 692, 695, 717, 686, 758, 764) відчужили ОСОБА_1 земельні ділянки загальною площею 9,0030 га;

- на підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 233833 , а спірній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :12:028:0026 ;

- 18 серпня 2006 року Старобезрадичівська сільрада прийняла рішення № 93, яким змінила цільове призначення земельної ділянки з особистого селянського господарства на землі для будівництва й обслуговування жилого будинку. На підставі цього рішення ОСОБА_1 отримав державний акт від 25 жовтня 2006 року;

- спірна земельна ділянка незаконно вибула з державної власності без згоди Київського обласного управління лісового та мисливського господарства та ДП «Київське лісове господарство», порушений порядок зміни її цільового призначення. Тому розпорядження, рішення № 93 та державний акт слід визнати недійсними, а земельну ділянку витребувати з чужого незаконного володіння та визнати за ДП «Київське лісове господарство» право постійного користування на неї.

23 березня 2015 року Обухівський районний суд Київської області постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі.

3 квітня 2015 року Обухівський районний суд Київської області постановив ухвалу, якою залучив Старобезрадичівськусільраду до участі у справі співвідповідачем.

15 травня 2015 року Обухівський районний суд Київської області постановив ухвалу, якою залучив ПАТ «Європейський газовий банк» до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

3 червня 2015 року Обухівський районний суд Київської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив.

Рішення суд першої інстанції мотивував так:

- спірна земельна ділянка належить до земель лісового фонду та перебувала у користуванні ДП «Київське лісове господарство»;

- спірна земельна ділянка незаконно вибула з державної власності без згоди Київського обласного управління лісового та мисливського господарства і ДП «Київське лісове господарство», з огляду на що позов прокурора є обґрунтованим;

- існують підстави витребувати спірну земельну ділянку з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ДП «Київське лісове господарство» у порядку статей 387, 388, 396 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

- відсутні належні та допустимі докази того, що Прокуратура Київської області знала чи могла дізнатися про наявність оскаржених розпорядження та рішення № 93 до 2012 року, а тому підстав для застосування позовної давності суд не встановив.

12 серпня 2015 року Апеляційний суд Київської області постановив ухвалу, якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалу апеляційний суд мотивував так :

- спірна земельна ділянка вибула з власності держави поза волею користувача та в порядку безкоштовної приватизації;

- ДП «Київське лісове господарство» відповідно до вимог статті 388 ЦК України має право вимагати від добросовісного набувача, а саме від ОСОБА_1 як особи, у власності якої перебуває на цей час спірна земельна ділянка, її повернення;

- висновок суду першої інстанції про задоволення вимог прокурора є правильним.

3 лютого 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою рішення Обухівського районного суду Київської області від 3 червня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року в частині вирішення позову про визнання недійсним державного акта та витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння скасував, справу в цій частині передав на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині - про визнання недійсними розпорядження та рішення № 93 і про визнання за ДП «Київське лісове господарство» права постійного користування спірною земельною ділянкою - оскаржені судові рішення залишив без змін.

Ухвалу суд касаційної інстанції мотивував так :

- судові рішення в частині визнання недійсним розпорядження та рішення № 93 ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права;

- у судових рішеннях наведені мотиви, з яких суди дійшли висновку про те, що позовна давність на час звернення до суду з позовом не спливла. Доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують;

- крім того, про застосування позовної давності може заявити сторона у спорі, а у цій справі таку заяву подало ПАТ «Європейський газовий банк», яке брало участь у розгляді справи як третя особа;

- вирішуючи спір про визнання недійсним державного акта, суди не врахували, що ті державні акти, які були видані на підставі розпорядження, не були оскаржені. Без визнання їх недійсними, неможливе витребування земельних ділянок від інших осіб, які набули їх у власність, зокрема, за цивільно-правовими договорами, оскільки неоспорення первісного переходу права власності від власника до іншої особи та визнання незаконною підстави цього переходу не відновлює право такого власника й унеможливлює захист його порушеного права у спосіб, передбачений статтею 388 ЦК України;

- під час нового розгляду справи суд першої інстанції має врахувати висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 24 квітня 2013 року у справі № 6-14цс13.

23 травня 2016 року прокурор подав заяву, в якій просив залучити до участі у справі співвідповідачем ПАТ «Європейський газовий банк» та уточнив позовні вимоги, відповідно до яких просив суд :

- визнати недійсними розпорядження та рішення № 93;

- визнати недійсним договір іпотеки від 30 вересня 2013 року № 2270, укладений ОСОБА_1 з ПАТ «Європейський газовий банк» (далі - договір іпотеки);

- скасувати рішення приватного нотаріуса від 22 лютого 2016 року № 28417332 про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ПАТ «Європейський газовий банк» (далі - рішення нотаріуса);

- витребувати спірну земельну ділянку на користь держави в особі КМУ та ДП «Київське лісове господарство» з незаконного володіння ПАТ «Європейський газовий банк».

- 9 червня 2016 року Обухівський районний суд Київської області ухвалою, постановленою в судовому засіданні, залучив ПАТ «Європейський газовий банк» співвідповідачем у справі.

10 квітня 2017 року Обухівський районний суд Київської області ухвалив рішення, яким уточнений позов прокурора задовольнив частково: скасував рішення нотаріуса, визнав недійсним договір іпотеки та витребував спірну земельну ділянку на користь держави в особі КМУ та ДП «Київське лісове господарство»; у задоволенні інших позовних вимог - про визнання недійсними розпорядження та рішення № 93 - відмовив.

Рішення суд першої інстанції мотивував так :

- спірна земельна ділянка має лісогосподарське призначення; згоду на зміну цільового призначення Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства не надавало;

- право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за ПАТ «Європейський газовий банк» на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/3374/15-ц від 12 листопада 2015 року;

- оскільки ОСОБА_1 не мав прав власника на розпорядження спірною земельною ділянкою та не міг передати її в іпотеку, а КМУ як власник спірної земельної ділянки не був стороною договору іпотеки й учасником справи № 372/3374/15-ц, договір іпотеки слід визнати недійсним;

- спірна земельна ділянка вибула з володіння держави-власника не з її волі іншим шляхом, а тому вимогу прокурора про витребування цієї ділянки треба задовольнити;

- відсутні підстави для задоволення заяви ПАТ «Європейський газовий банк» про застосування позовної давності, оскільки Головне управління Держкомзему у Київській області провело перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо вилучення земельної ділянки 28 лютого 2012 року, а з відповідним позовом прокурор звернувся до суду 20 січня 2015 року, тобто до спливу позовної давності. Крім того, ДП «Київське лісове господарство» не проводило перевірки дотримання земельного та лісового законодавства за період 2004 - 2014 років щодо спірної земельної ділянки. Відсутні належні та допустимі докази того, що Прокуратура Київської області знала чи могла дізнатися про наявність оспорюваних розпорядження та рішення № 93 до 2012 року;

- під час першого розгляду цієї справи розпорядження та рішення № 93 вже визнані недійсними, і судові рішення в цій частині не були скасовані; тому відсутні підстави для задоволення таких вимог прокурора.

20 червня 2017 року Апеляційний суд Київської області ухвалив рішення, яким рішення суду першої інстанції скасував і ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив.

Рішення суд апеляційної інстанції мотивував так :

- суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними;

- у заяві від 23 травня 2016 року прокурор змінив як підставу, так і предмет позову;

- суд першої інстанції не виконав вказівки суду касаційної інстанції щодо врахування висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 квітня 2013 року у справі № 6-14цс13;

- прокурор не оспорив державні акти, на підставі яких земельна ділянка вибула з власності держави та була передана громадянам (первісна підстава вибуття земельної ділянки), а тому захист порушеного права позивача у спосіб, передбачений статтею 388 ЦК України, є неможливим;

- визнання незаконними розпорядження та рішення № 93 в силу вимог чинного законодавства не може бути підставою для визнання договору іпотеки недійсним;

- скасовуючи рішення нотаріуса, суд першої інстанції не врахував, що підставою проведення відповідної реєстраційної дії є рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 листопада 2015 року у справі № 372/3374/15-ц, яким суд в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Європейський газовий банк» в межах вартості предмета іпотеки звернув стягнення на земельну ділянку;

- висновок суду першої інстанції про те, що визнання договору іпотеки недійсним обов`язково матиме наслідком скасування рішення нотаріуса, є хибним без відповідного перегляду рішення суду у справі № 372/3374/15-ц за нововиявленими обставинами та його скасування з цих підстав;

- суд першої інстанції не залучив приватного нотаріуса до участі у справі співвідповідачем.

У липні 2017 року перший заступник прокурора Київської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати повністю рішення Апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року у частині задоволення вимоги про витребування земельної ділянки та закрити провадження в цій частині; у решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. Скаржиться на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційну скаргу мотивує так :

- суд апеляційної інстанції не врахував, що обраний прокурором спосіб захисту права державної власності шляхом витребування земельної ділянки від кінцевого набувача є належним та ефективним;

- згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-1цс15, відповідно до вимог статей 330 і 388 ЦК України право власності презюмується і не припиняється з втратою законним власником цього майна. Якщо останній не був стороною договору іпотеки та не був учасником справи про визнання такого договору дійсним, однак за рішенням суду у цій справі право власності на це майно визнане за іншою особою, законний власник може його витребувати, оскільки воно вибуло з володіння власника поза волею останнього;

- відповідно до статей 116 і 118 Земельного кодексу України підставою набуття права власності на землю є рішення відповідного органу, а тому питання недійсності виданих на їх підставі державних актів залежить саме від доведеності факту незаконності видання рішень відповідних органів;

- немає необхідності визнання недійсними державних актів під час віндикації за умови оскарження рішень органів про передання земельної ділянки у власність за статтею 118 Земельного кодексу України (постанови Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2510цс15, від 25 червня 2014 року у справі № 6-67цс14, постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5);

- після уточнення позову спір у частині вимоги про витребування земельної ділянки стосується юридичних осіб (КМУ, ДП «Київське лісове господарство» та ПАТ «Європейський газовий банк»), а тому його слід розглядати в цій частині за правилами господарського судочинства.

11 серпня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою відкрив касаційне провадження у справі.

8 листопада 2017 року ПАТ «Європейський газовий банк» подало заперечення на касаційну скаргу. Просить залишити її без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Мотивує заперечення так :

- суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права;

- прокурор не оспорив первинну підставу вибуття земельної ділянки - державні акти, видані на підставі розпорядження;

- прокурор пропустив позовну давність;

- ПАТ «Європейський газовий банк» набуло земельну ділянку у власність на підставі рішення суду, а тому її не можна витребувати.

19 червня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

3 липня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Згідно з довідкою відділу забезпечення функціонування автоматизованої системи та електронного суду управління забезпечення автоматизованого документообігу Великої Палати Верховного Суду з 15 липня до 2 серпня 2019 року визначення колегії суддів Великої Палати для розгляду справи (вирішення питання про прийняття її до розгляду) не здійснювалося через недостатню кількість суддів (відсутність кворуму).

Відповідно до частини шостої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

З огляду на те, що перший заступник прокурора Київської області оскаржуєрішення Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року й Апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року, зокрема, з підстав порушення правил суб`єктної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області також просить повідомити про дату, час і місце судового засідання Прокуратуру Київської області та Генеральну прокуратуру України, тобто просить розглядати касаційну скаргу у судовому засіданні.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише за необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Велика Палата Верховного Суду перевіряє в межах касаційної скарги у цій справі аргументи про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Зазначав, що «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод] (статті 6-1), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини» (Axen v. Germany, заява № 8273/78, § 25).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема, тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Аксен проти Німеччини», § 28).

Крім того, ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino проти Португалії» (Varela Assalino contre le Portugal, заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року). У тій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права - тлумачення норм Цивільного кодексу.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову в проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не представив переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, як вказав ЄСПЛ, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 зазначеної Конвенції щодо проведення публічного розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду створила учасникам процесу у справі № 372/266/15-ц належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо ознайомлюватися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

З огляду на вказане, а також беручи до уваги те, що касаційна скарга розглядатиметься без повідомлення та виклику учасників справи, Велика Палата Верховного Суду відмовляє в задоволенні клопотання першого заступника прокурора Київської області про розгляд справи у судовому засіданні.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Національний банк України, про визнання недійсними рішень органів державної влади та місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору іпотеки та витребування земельної ділянки за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року й рішення Апеляційного суду Київської області від 20 червня 2017 року.

2. Відмовити першому заступнику прокурора Київської області в задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

3. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 4 вересня 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

4. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкВ. С. Князєв
Т. О. АнцуповаЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукВ. В. Пророк
Ю. Л. ВласовЛ. І. Рогач
М. І. ГрицівО. М. Ситнік
В. І. ДанішевськаО. С. Ткачук
Ж. М. ЄленінаВ. Ю. Уркевич
О. Р. КібенкоО. Г. Яновська