______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5340/19
УХВАЛА

20.08.2019 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

05.08.2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

У відповідності до вимог статті 187 ЦПК України, суд під час вирішення питання про відкриття провадження по справі, перевіряє чи підсудна справа суду.

Суд зазначає, що згідно з ч.2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 5 ст.28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

З позову вбачається, що позивачем подано позов про захист прав споживача, та обрано підсудність справи на підставі ч.5 ст. 28 ЦПК України, за своїм місцем проживання, яке зазначено як: АДРЕСА_1 . Місцем розташування відповідача по справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», є: м. Київ, Столічне шосе, 103, корп. 1.

Судом з метою перевірки зареєстрованого місця проживання позивача було надіслано відповідний запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрації місця проживання ГУДМС України в Одеській області, згідно відповіді на який встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.12.2010 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що не є територією Київського району міста Одеси.

Відповідно до ч.9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1. ч.1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наявні в матеріалах справи відомості, а саме про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача поза межами Київського району міста Одеси, суддею встановлено, що справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Згідно з ч.16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Оскільки позивачем було обрано підсудність справи за своїм місцем проживання, суд доходить до висновку, що матеріали справи повинні бути передані за підсудністю за місцем зареєстрованого проживання позивача, а саме до Роздільнянського районного суду Одеської області.

Щодо посилань позивача про те, що він ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

З наданих до суду документів вбачається, що позивач є власником вказаної квартири, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №131797691 від 23.07.2018 року.

Однак, суд зазначає, що належність об`єкта нерухомого майна особі на праві власності не є належним доказом офіційного місця проживання такої особи за адресою нерухомого майна, оскільки особа не позбавлена можливості бути власником декілька об`єктів нерухомості.

Так, відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Місце проживання фізичної особи згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» має бути зареєстровано у передбаченому порядку.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначений термін місце перебування як адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Реєстрації підлягає, як місце проживання так і місце перебування.

Порядок реєстрації визначений Правилами реєстрації місця проживання та Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру затвердженими постановою Кабінету Міністрів України за № 207 від 02 березня 2016 року.

Проте, позивачем не надано до позову доказів виконання позивачем приписів щодо реєстрації місця свого перебування за адресою: АДРЕСА_1 , за формою, наведеною в додатку до цього Порядку, що унеможливлює розгляд справи у Київському районному суді м. Одеси.

Крім того, відповідно до п.7 зазначених Правил, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Отже офіційною адресою місця проживання особи є саме адреса зареєстрованого місця мешкання.

На підставі викладеного вбачається, що позивач будучи зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , не підтвердив належними доказами своє тимчасове місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно судом враховується, що згідно з ч. 1 ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Зважаючи на вищевикладене, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків та відшкодування моральної шкоди, повинно бути передано за підсудністю за місцем зареєстрованого проживання позивача, а саме до Роздільнянського районного суду Одеської області, відповідно до вимог п.1. ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Передати цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків та відшкодування моральної шкоди, за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.