Ухвала

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 676/6573/14-ц

провадження № 61-7962ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати

Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач),

Лесько А. О., Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Лабчука Романа Михайловича, стягувач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Лабчука Р. М.

Скарга мотивована тим, що 18 листопада 2015 року рішенням апеляційного суду Хмельницької області з неї на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за відсотками за кредитним договором у розмірі 44 812,37 доларів США, що еквівалентно 1 065 239,33 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 18 листопада 2015 року.

27 лютого 2018 року стягувач - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області із заявою про видачу виконавчого листа про примусове виконання вказаного рішення апеляційного суду, який був виданий 22 березня 2018 року із зазначенням строку пред`явлення його до виконання - 18 листопада 2018 року.

Постановою державного виконавця Кам`янець-Подільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 20 липня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 56820534. 22 листопада 2018 року виконавчий лист № 676/6573/14-ц було повернуто стягувачу ПАТ Райффайзен Банк Аваль» на підставі пункту 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Повторно виконавчий лист було пред`явлено до виконання до приватного виконавця Лабчука Р. М. Постановами від 14 січня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58046352 та стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця у розмірі 10 % від стягнутої суми заборгованості, що становить 106 523 грн 93 коп.

ОСОБА_1 вказувала, що приватним виконавцем Лабчуком Р. М. безпідставно відкрито виконавче провадження, оскільки виконавчий лист не підлягає примусовому виконанню у зв`язку з пропуском стягувачем встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Оскільки рішення суду набрало законної сили 18 листопада 2015 року, строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися законом, який діяв на момент набуття рішенням законної сили і повинен становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили. Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено. У зв`язку з тим, що причиною повернення виконавчого документу стала заява самого стягувача, а не неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення суду, стягувач не отримує право на продовження строку пред`явлення такого документа до виконання після переривання з дня його повернення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії приватного виконавця Лабчука Р. М. щодо прийняття постанови від 14 січня 2019 року про відкриття виконавчого провадження, скасувати постанову та визнати виконавчий лист, який виданий Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області 22 березня 2018 року, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 рокузалишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди неправильно застосували норми Закону України «Про виконавче провадження» в частині визначення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання має визначатись не на дату його видачі, а на дату набуття чинності рішенням суду, на підставі якого видається виконавчий лист. Крім того, оскільки причиною повернення виконавчого документу стала заява стягувача, останній не має права на продовження строку пред`явлення такого документа до виконання після переривання з дня його повернення.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який діяв на дату набрання рішенням законної сили та видачі на його підставі виконавчого листа, строк пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлено - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIIІ.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом».

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Установлено, що виконавчий лист був виданий 22 березня 2018року тапред`явлений до виконання 20 липня 2018року.

22 листопада 2018 року постановою старшого державного виконавця Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Шакшуєвої О. В. за заявою стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконавчий лист № 676/6573/14-ц був повернутий стягувачу.

14 січня 2019 року виконавчий лист за заявою стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно був пред`явлений до виконання до приватного виконавця Хмельницького виконавчого округу Лабчука P. M., який 14 січня 2019 року відкрив виконавче провадження № 58046352.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був перерваний.Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг цього строку поновлюється, тобто починається саме новий строк пред`явлення

до виконання, тривалість якого встановлена законом на момент видачі виконавчого документу, та не змінюється шляхом зарахування часу, що минув до переривання строку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органів виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків.

Ураховуючи викладене, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із того, що виконавчий лист повторно пред`явлений до виконання у межах трирічного строку, оскільки цей лист повернутий стягувачу 22 листопада 2018 року, а тому згідно положень статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року строк пред`явлення виконавчого документу до виконання є перерваним, й відповідно строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання становить три роки з дня повернення виконавчого листа. Таким чином, приватний виконавець, повторно відкриваючи провадження із виконання виконавчого листа діяв відповідно до вимог чинного законодавства України.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Лабчука Романа Михайловича, стягувач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

А. А. Мартєв