У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., ознайомившись із скаргою ОСОБА_1 «про судовий захіст згідно Конституції України ії самой 129-1 Конституції України спростування недостовірной інформації (про ст 129-1) та про «слово», яке є на стор. № 29, про «ім`я» - позивача. ухвали від 15.10.19 по 308/4085/17»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою від 21.10.2019 року «про судовий захіст згідно Конституції України ії самой 129-1 Конституції України спростування недостовірной інформації (про ст 129-1) та про «слово», яке є на стор. № 29, про «ім`я» - позивача. ухвали від 15.10.19 по 308/4085/17», у якій просить (далі згідно з текстом скарги дослівно): «Здійснити судовий захіст ст. 129-1 Конституції України. Згідно Конституції ст. 32 абз. 3 спростувати «ст. 129» та «слово» на стор 2 строка 29 ухвали 15.10.19 вилучити таку інформацію. З ухвали від 15.10.19 справи № 308/4085 про «ім`я» позивача теж. Згідно п. 19 постанови 15 від 25.05.98 пленуму Верховного Суду реагувати на порушення згідно ст. 262. ч. 11. ЦПК. Позивач особа з правами ч. 2 ст. 57 ЦПК та ч. 2 ст. 272 ЦК вимагати вимоги в первісному обсязі».

Вивчивши зміст вказаної скарги ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2019 року повернуто заявнику без розгляду скаргу ОСОБА_1 «у порядку Конституції України та її Законів ст.ст. 431-446-451 ЦПК про вилучення усунення порушень, про результат розгляду ч. 1 ст. 451 ЦПК - постановити ухвалу в присутності прокурора, для складення высновку справи № 308/4085/17».

Відповідно до змісту ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2019 року, оскільки подана скарга не відповідала положенням ст. 183 ЦПК України, то відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України її повернуто заявнику без розгляду.

Із тексту даної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він не визначився із характером свого звернення по суті.

Скарга від 21.10.2019 року, подана ОСОБА_1 25.10.2019 року, не відповідає вимогам процесуального закону, а саме положенням ст. 183 ЦПК України, яка визначає загальні вимоги до форми та змісту заяви учасника процесу, що, зокрема, повинна містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника, підстави заяви (клопотання, заперечення), інші відомості, що вимагаються цим Кодексом (п. п. 4, 5, 7 ч. 1 ст. 183).

Дана скарга не має жодного процесуального підґрунтя. При цьому назва, зміст і предмет скарги не узгоджуються між собою, обґрунтування та вимоги скарги не відповідають принципу правової визначеності, така не містить вказівки на суть і предмет питання, яке може вирішуватися судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої статті 183 ЦПК України, повертає її заявнику без розгляду.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України підстав для розгляду по суті скарги ОСОБА_1 від 21.10.2019 року «про судовий захіст згідно Конституції України ії самой 129-1 Конституції України спростування недостовірной інформації (про ст 129-1) та про «слово», яке є на стор. № 29, про «ім`я» - позивача. ухвали від 15.10.19 по 308/4085/17» немає, така не відповідає установленим цивільним процесуальним законом вимогам, а відтак, її слід повернути ОСОБА_1 без розгляду.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Разом з тим, вважаю за необхідне роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє заявника на повторне звернення в суд із скаргою в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 183, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 від 21.10.2019 року «про судовий захіст згідно Конституції України ії самой 129-1 Конституції України спростування недостовірной інформації (про ст 129-1) та про «слово», яке є на стор. № 29, про «ім`я» - позивача. ухвали від 15.10.19 по 308/4085/17» повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І. Бедьо