Справа № 581/903/19
Провадження № 2/581/322/19
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2019 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., за участю секретаря судового засідання Мазур О.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та відшкодування шкоди,

встановив:

23 грудня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та шкоди, завданої здоров`ю позивача з ціною позову 213619,94 грн.

23 грудня 2019 року представник позивача одночасно з пред`явленим позовом подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на рухоме або нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , або грошові кошти, що можуть бути виявлені у будь-яких установах в межах 213619 грн. 94 коп. Заяву обґрунтовував тим, що ним подано до суду позов про стягнення з відповідача боргу за договором позики, відповідач є власником будинку та земельних ділянок і намагається продати своє майно, про що свідчить розміщене в газеті Aviso №41 оголошення про продаж будинку та двох земельних ділянок.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З приєднаної до заяви про забезпечення позову копії оголошення з газети Aviso від 18 жовтня 2019 року вбачається, що особа з ім`ям ОСОБА_4 здійснює продаж будинку та земельних ділянок, а саме домоволодіння в АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 0,07 га та 0,67 га.

Судом встановлено, що власником вищезазначеного домоволодіння та земельних ділянок є відповідач ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24 грудня 2019 року.

Збігається також ідентифікаційний номер відповідача ОСОБА_3 в копії, доданої до заяви про забезпечення позову та у вказаній вище інформації з реєстрів.

Отже, суд вважає доведеним наявність у відповідача ОСОБА_3 на праві власності будинку та земельних ділянок в с. Великий Ліс Липоводолинського району Сумської області та намір відповідача продати це майно.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно у виді житлового будинку та земельних ділянок в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, підстави та вид забезпечення позову є співмірними та взаємопов`язаними з пред`явленими вимогами, існує реальна загроза того, що невжиття таких заходів може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд не вбачає перешкодою для задоволення заяви незазначення позивачем конкретного майна, на яке необхідно накласти арешт, оскільки позивач немає доступу до цих відомостей. В той же час позивач просив накласти арешт на все майно відповідача, а судом було встановлено наявність у відповідача на праві власності будинку та земельних ділянок.

Що стосується вимог заяви про накладення арешту на грошові кошти, то суд не вбачає підстав для її задоволення в цій частині виходячи з того, що позивачем не надано відомостей про те, на які саме кошти позивач просить накласти арешт, на яких рахунках, в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача, що є необхідним для забезпечення позову.

Частиною 7 статті 153 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Однак суд вважає, що на даний час відсутні підстави вважати, що існують обставини щодо обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, у зв`язку з чим зустрічне зобов`язання судом не застосовується.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та відшкодування шкоди задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме:

житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 ;

земельну ділянку площею 0,0747 га, кадастровий номер :10:001:0159, що розташована на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

земельну ділянку площею 0,678 га, кадастровий номер :10:001:0160, що розташована на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

В решті вимог відмовити за необґрунтованістю.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області.

Направити примірник ухвали відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Суддя О. В. Кузьмінський