Провадження № 2/537/743/2019
Справа № 537/2174/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.08.2019 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневич В.І., за участі секретаря судового засідання - Гавриш А.Ю., представника позивача - ОСОБА_1 , представника третьої особи - Данько А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про встановлення місця проживання малолітньої дитини,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, згідно якої прохала суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн.
Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Шлюб розірваний за рішенням суду від 22.11.2012 року. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання сина. Після розірвання шлюбу і по теперішній час син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, звернення позивача про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання дитини ігнорує. З огляду на те, що з відповідачем не досягнуто згоди стосовно місця проживання спільної дитини, позивач прохає суд встановити його у судовому порядку, визначивши його з нею.
Представник позивача - ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав зазначених у позові, та прохала їх задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, відзиву на позовну заяву до суду не направив.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради - Данько А.О., в судовому засіданні надала суду рішення про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , та висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_2 , проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача по справі, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за відсутності заперечень учасників справи проти такого вирішення справи відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України.
Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб 03.06.2011 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблений актовий запис № 125.
Під час шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим 12.10.2011 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 651.
Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.11.2012 року, яке набрало законної сили 03.12.2012 року. Після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишено « ОСОБА_2 ». Питання визначення місця проживання дитини під час розгляду вказаної справи не вирішувалось.
Згідно свідоцтва про зміну імені виданого 17.10.2017 року Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області серія НОМЕР_2 , актовий запис №87 позивач змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».
За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.09.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 23.07.2012 року і до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 05.10.2012 року. 08.10.2012 року за вказаним рішенням видано виконавчий лист.
Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №1043 від 29.07.2019 року про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 .

З рішення вбачається, що згідно характеристики ОСОБА_2 працює на посаді спеціаліста І категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності Крюківської районної адміністрації Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради. Зарекомендувала себе з позитивної сторони і справжнім професіоналом, відповідальна дисциплінована, сумлінно і успішно виконує посадові обов`язки. У колективі підтримує рівні, дружні відносини, користується авторитетом та повагою.

Малолітній ОСОБА_4 навчається у Кременчуцькій загальноосвітній школі № 22. За час навчання зарекомендував себе, як старанний, здібний, активний, комунікабельний, наполегливий, працелюбний, стриманий, чемний учень. Користується авторитетом серед однокласників, є лідером у дружньому спілкуванні. Мати цікавиться навчанням та поведінкою сина, регулярно відвідує школу, батьківські збори, приводить та забирає сина зі школи. Батько жодного разу не приходив та не телефонував класному керівнику з приводу сина.

З рішення також вбачається, що спеціалістами служби у справах дітей було обстежено умови проживання дитини, яка разом з матір`ю проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що за даною адресою проживають також їх дідусь та бабуся. Квартира двокімнатна з усіма комунальними зручностями. У помешканні наявна вся необхідна для проживання побутова техніка та меблі. Умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічний стан на належному рівні. Для ОСОБА_4 передбачена окрема кімната, в якій наявні місце для відпочинку, місце для навчання, шафа для одягу.

Мати здатна виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею, складних життєвих обставин в родині не виявлено, дана сім`я не рекомендована на облік сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах.

Відповідач ОСОБА_3 доступу до будинку з метою обстеження умов його проживання для дачі висновку, спеціалістам служби у справах дітей не надав, на запрошення не відреагував. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради не з`явився.

Вирішуючи питання про місце проживання дитини, суд враховує, що відповідач, будучи повідомлений спеціалістам служби у справах дітей про наявність на вирішенні питання про визначення місця проживання його сина, а також будучи повідомленим судом про наявність відповідного позову, на виклики не з`являється, будь-яких пояснень з приводу визначення місця проживання дитини чи заяв по суті спору не надав, що свідчить про ігнорування даного питання відповідачем.

Суд, керуючись основними засадами цивільного судочинства, в тому числі і принципом верховенства права та завданням цивільного судочинства, ухвалює рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України встановлено, що докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача та представника третьої особи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Суд, вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, враховує інтереси кожного з батьків, але перш за все враховує права та законні інтереси дитини - її право на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; право на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини, а також ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, інтереси дитини, її малолітній вік, відсутність від відповідача заяв щодо його відношення до даного спору, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та слід визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , з матір`ю ОСОБА_2 , що буде відповідати інтересам дитини.

При цьому, суд звертає увагу, що батько дитини - відповідач ОСОБА_3 у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, може проявляти турботу відносно дитини та приймати участь у її вихованні, реалізувавши свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 160, 161 СК України, ст.. 29 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про встановлення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати, а саме: витрати на сплату судового збору - в сумі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : В.І. Хіневич