РІШЕННЯ

іменем України

15 серпня 2019 рокуСправа №451/1840/18
Провадження № 2/451/546/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Загайської І.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1840/18 за позовом ОСОБА_2 до Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

29 грудня 2018 року ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Березівка Радехівського району Львівської області помер його дід ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 від 25 лютого 2000 року. Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Березівської сільської ради, згідно сертифікату НОМЕР_2 від 25 квітня 1987 року. Він є єдиним спадкоємцем другої черги по закону після смерті діда. Факт родинних відносин між ними стверджується свідоцтвом про народження 1 НОМЕР_3 , зареєстрованим Березівською сільською радою 16 серпня 1968 року та архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України м. Львів № П-65 від 30.05.2018 року, з якої вбачається , що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_7 . Батько позивача ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 , яке видане Березівською сільською радою 28 серпня 1995 року. ОСОБА_8 помер раніше за свого батька ОСОБА_5 , а тому позивач вважається єдиним спадкоємцем по закону після смерті діда ОСОБА_5 . В даному випадку наявність у позивача сертифіката на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_2 виданого 23 квітня 1997 року на підставі рішення Радехівської райдержадміністрації на ім`я діда ОСОБА_5 свідчить про те, що він фактично прийняв спадщину після його смерті. Фактично прийнявши спадщину, вступивши у володіння та управління спадковим майном та маючи намір оформити свої спадкові права на майно спадкодавця позивач звернувся в Радехівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися в суд за встановленням факту прийняття спадщини. Оскільки в даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішене в нотаріальному порядку, позивач змушений звертатися в суд з позовною заявою про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Просить ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття ним, ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті діда ОСОБА_5 . Визнати за ним ОСОБА_2 право на середню земельну частку (пай) в розмірі 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Березівської сільської ради Радехівського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивач в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повній мірі, клопотав про розгляд справи за його відсутності (а.с.44 ).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просять задовольнити (а.с.45-54)

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , дідо позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_5 , виданого 25.02.2000 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 , батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_6 , виданого 28.08.1995 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.15).

Родинні відносини, підтверджуються свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_7 видане 16.08.1968 року Березівською сільською радою Радехівського району Львівської області, де ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі батьки значаться - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України м. Львів № П-65 від 30.05.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_7 (а.с.13,16-18).

Після смерті ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Березівської сільської ради, згідно сертифікату, серії НОМЕР_2 від 25 квітня 1997 року (а.с.8).

Окрім цього, факт прийняття спадщини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не довірити показам яких в суду підстав немає (а.с.55).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265, 315 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті діда ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_8 ), в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну частку (пай) в розмірі 2,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території Березівської сільської ради, згідно сертифікату, серії НОМЕР_2 від 25 квітня 1997 року.

Стягнути з Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_8 ), жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1409 ( одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.08.2019 року.