КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №752/12964/16-ц

22 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Невідомої Т.О.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Конюшко Дениса Борисовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Шевченко Т.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 10 жовтня 2015 року, о 10 годині 58 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "КІА", реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Києві на перехресті вул. Рахманінова та вул. Брусилівська, не надав дорогу автомобілю, що рухався праворуч, внаслідок чого сталося зіткнення з належним їй автомобілем "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05 січня 2016 року винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ "СК "Юнівес" на підставі полісу № АІ/8387.

ПрАТ "СК "Юнівес" здійснила виплату їй страхового відшкодування у загальному розмірі 28 447,44 грн. на підставі звіту № 260216 від 26 лютого 2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, складеного СОД Мармалюк І . О .

Не погоджуючись з таким розміром страхового відшкодування, вона звернулася до відповідача з проханням переглянути своє рішення щодо розміру страхового відшкодування. Проте листом № 16/06/16-05 від 16.06.2016 року ПрАТ "СК "Юнівес" повідомило, що виконало зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування та у страховика немає правових підстав для перегляду розміру виплаченого їй страхового відшкодування.

У зв`язку з наведеним, вона звернулася до суб`єкта оціночної діяльності "ПП ОСОБА_10" для проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до звіту № 804 про визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивачки внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 63 079,24 грн.

Враховуючи те, що ліміт відшкодування за шкоду, заподіяну майну, за полісом № АІ/8387625 становить 50 000 грн., а франшиза - 0.00 грн., просила суд стягнути з відповідача на її користь несплачене страхове відшкодування в розмірі 21 552,56 грн. (50 000 грн. - 28447,44 грн.)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 24 червня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Конюшко Денис Борисович надіслав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що при ухваленні рішення судом не враховано висновків незалежної судової автотоварознавчої експертизи. Вважав, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 21552,56 грн. є обґрунтованими та підтверджуються висновком експертизи №8059/18-54, за яким вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля позивачки, з урахуванням пошкодження картеру вісі заднього мосту становить 55438,56 грн. Проте суд першої інстанції однобічно дослідив матеріали справи, процитувавши заперечення відповідача, а не ті пояснення, які надав експерт ОСОБА_6 у судовому засіданні. Вказав, що навіть без урахування пошкодженого картеру вісі заднього мосту, вартість матеріального збитку становить 36183,45 грн., тому відповідач не доплатив позивачці страхове відшкодування у розмірі 7736,01 грн. (36183,45 грн.-28447,44 грн.)

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" Медяна Ганна Дмитрівна в судовому засіданні просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2015 року, на перехресті вул. Рахманіна та вул. Брусилівська в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля марки «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , належного на праві власності позивачці. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05 січня 2016 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_2 . (а.с. 6)

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ "СК "Юнівес" згідно полісу № АІ/8387. (а.с. 83)

На підставі заяви ОСОБА_1 ПрАТ "СК "Юнівес" було здійснено виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 28 447,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7040 від 16 червня 2016 року. (а.с. 80)

Розрахунок страхового відшкодування здійснювався страховиком на підставі звіту № 260216 від 26 лютого 2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, складеного СПД Мармалюк І.О. (а.с. 69)

Не погодившись з таким розміром страхового відшкодування, позивачка звернулася до відповідача з проханням переглянути своє рішення щодо розміру страхового відшкодування.

Листом № 16/06/16-05 від 16.06.2016 р. ПрАТ "СК "Юнівес" повідомило, що виконало зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування та у страховика немає правових підстав для перегляду розміру виплаченого страхового відшкодування. (а.с. 32)

Звертаючись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, ОСОБА_1 а посилалася на те, що їй не в повному обсязі сплачено відповідачем страхове відшкодування, оскільки відповідно до звіту № 804 про визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю внаслідок його пошкодження при ДТП, матеріальна шкода становить 63 079,24 грн., у зв`язку з чим, просила суд стягнути з відповідача на її користь несплачене страхове відшкодування в розмірі 21 552,56 грн. (50 000 грн. - 28447,44 грн.)

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, а також з того, що висновки звіту № 804 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного ПП ОСОБА_10 15.02.2016 року не можуть бути прийняті судом до уваги.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам матеріального права, з наступних підстав.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно із п.п.34.2, 34.3, 34.4 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місця знаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Пунктом 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (п.36.2 ст.36 Закону).

За полісом № АІ/8387625 ПрАТ «СК «Юнівес» страхова сума за шкоду, завдану майну, становить 50 000 грн.

Розрахунок та виплата страхового відшкодування здійснювалися ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі звіту № 260216 від 26 лютого 2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, складеного СОД Мармалюк І.О. на замовлення ПАТ " Страхова компанія" Юнівес", за яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 28447,44 грн. (а.с. 69)

На підтвердження заявлених нею позовних вимог, позивачкою надано звіт № 804 від 15.02.2016 року, складений суб`єктом оціночної діяльності "ПП ОСОБА_10 " на її замовлення, за яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 63079,24 грн.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Оцінивши звіт № 260216 від 26 лютого 2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, складений СОД Мармалюк І.О. та звіт № 804 від 15.02.2016 року, складений суб`єктом оціночної діяльності "ПП ОСОБА_10 ", суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що суттєва різниця між розміром страхового відшкодування, сплаченим відповідачем, та розміром матеріального збитку, заявленим позивачкою обумовлена тим, що у звіті № 804 визначено заміну наступних деталей, зокрема, картер з вісі редуктора заднього мосту та кришки редуктора заднього моста, а також шина заднього лівого колеса. Проте, з наданих та досліджених судом доказів вбачається, що вказані пошкодження автомобіля позивачки не були зафіксовані ні в довідці працівників поліції, ні в актах огляду автомобіля, в тому числі і в акті огляду автомобіля позивачки ПП " ОСОБА_10 " від 25.11.2015 року ( через 15 днів після ДТП).

Так, з довідки управління патрульної служби МВС України в м. Києві про пошкодження транспортних засобів вбачається, що автомобіль "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження: вм`ятина та потертість лівої частини автомобіля від переднього лівого та заднього лівого колеса, пошкоджені 2 габарити з лівої сторони ТЗ.

Судом вірно зазначено, що вказані вище та невизнані стороною відповідача пошкодження були зафіксовані суб`єктом оціночної діяльності ПП ОСОБА_10 при додатковому огляді пошкодженого автомобіля, який було проведено 05.01.2016 року, тобто, більше, ніж через півтора місяця після першого огляду, складеного тим же оцінювачем. При цьому, перший огляд було проведено 25.11.2015 року, під час якого не було виявлено зазначених пошкоджень. При цьому зауважено, що пошкодження коліс (диску та автошин) за своїм характером не відносяться до "можливих прихованих пошкоджень", які не можливо встановити візуально.

Представниками відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» в суді першої інстанції зверталася увага на те, що картер з вісі редуктора заднього мосту, кришки редуктора заднього мосту та шина заднього лівого колеса не були пошкоджені під час вказаної дорожньо-траспортної пригоди, тому не мають враховуватися при обрахуванні розміру збитків. На підтвердження цих доводів зазначали, що під час написання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду водієм, який керував належним позивачу автомобілем, було надано фотоматеріали з місця дорожньо-транспортної пригоди, з яких вбачається, що на момент зіткнення автомобілів на задньому лівому колесі пошкодженого автомобіля була встановлена автошина іншої марки ніж Matador Nordika 225/70/R15 (інші позначення та інший малюнок протектора), а колесо та диск загалом не мали візуальних пошкоджень. Відсутність пошкоджень колеса зафіксована управлінням патрульної служби МВС України в м. Києві. Вважали, що пошкодження редуктора заднього мосту автомобіля за своїм технічним характером пов`язані з механічним покодженням колеса автомобіля (а саме ударом в колесо) та не могли мати місце при цілісності колеса.

Також судом вірно взято до уваги показники одометру автомобіля поивачки та звернуто увагу на те, що згідно протоколу огляду пошкодженого автомобіля "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який складено через 5 днів після дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано показники одометру 360453 км, а при огляді, здійсненому 05.01.2016 року, ПП ОСОБА_10 зафіксував показники одометру 364379 км, тобто автомобіль після отримання пошкоджень під час вищевказаного зіткнення продовжував експлуатуватися та проїхав близько 4 000 км.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вказаних вище висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення в основу судового рішення звіту № 804, складеного ПП ОСОБА_10 15.02.2016 року, оскільки в ньому враховані пошкодження картеру вісі заднього мосту, за відсутності доказів наявності цих пошкоджень на час дорожньо-транспортної пригоди, тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають відхиленню.

15 березня 2018 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва було задоволено клопотання представника позивача та призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу.

З висновків експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 8059/18-54 від 21.08.2018 р. вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.10.2015 року, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням пошкодження картеру вісі заднього мосту, складає 55438,56 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.10.2015 року, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, без урахування пошкодження картеру вісі заднього мосту, складає 36183,45 грн. (а.с. 32 т.2)

Надаючи оцінку висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 8059/18-54 від 21.08.2018 року, суд першої інстанції послався на те, що вказаний висновок не спростовує доводів відповідача, оскільки вартість матеріального збитку розрахована з урахуванням пошкодження картеру вісі заднього мосту та без урахування вказаного пошкодження.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав стягнути не доплачене страхове відшкодування в розмірі 7736,01 грн., оскільки за висновком комісійної судової автотоварознавчої експертизи вартість матеріального збитку без урахування пошкодженого картеру вісі заднього мосту становить 36183,45 грн. є безпідставними, виходячи з наступного.

У висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 8059/18-54 від 21.08.2018 року вартість матеріального збитку в розмірі 36183,45 грн. розрахована з урахуванням 20% ПДВ, що слідує з приміток до ремонтної калькуляції.

У свою чергу, за змістом п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування розміру ПДВ можливе лише за умови документального підтвердження факту здійснення ремонтних робіт.

Проте в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення ремонтних робіт, тому як вірно зауважено представником відповідача в суді апеляційної інстанції, при розрахунку розміру страхового відшкодування збільшення ціни на суму ПДВ (в даному випадку 20% ПДВ від суми 36183,45 грн. = 7236,69 грн.) не має враховуватися.

Також у висновку комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 8059/18-54 від 21.08.2018 року при визначенні вартості матеріального збитку в розмірі 36183,45 грн. не було враховано вартості картеру вісі заднього мосту, який не було пошкоджено в ДТП, що трапилася 10.10.2015 року. Однак в даному висновку було враховано вартість автошини в сумі 1800 грн., яка, як встановлено вище, не була пошкоджена при дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 10.10.2015 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що висновок комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 8059/18-54 від 21.08.2018 року не спростовує звіт № 260216 від 26 лютого 2016 року про оцінку вартості матеріальної шкоди, складений СПД Мармалюк І.О. на замовлення ПрАТ «СК «Юнівес», який здійснював свою діяльність на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 28 жовтня 2011 року №12616/11, виданого Фондом державного майна України.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, та як наслідок, про відсутність підстав для їх задоволення позову

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Конюшко Дениса Борисовича залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: