У Х В А Л А

26 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/5089/17

Провадження № 22-з/4815/98/19

Рівненський апеляційний суд у складі судді Хилевича С.В. розглянувши без виклику учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Боймиструка С.В., Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М. у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними.

18 листопада 2019 року позивачем було подано заяву про відвід суддів Боймиструка С.В., Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М. де покликалася на п.5 ч.1 ст. 36 та ч.3 ст. 37 ЦПК України.

На її обґрунтування зазначала, що вказані судді раніше приймали участь в розгляді даної цивільної справи і в них сформувалась думка щодо законності оскаржуваної ухвали, а тому це викликає сумніви в їхній об`єктивності та неупередженості. Крім того стверджувала, що станом на подання заяви суд апеляційної інстанції не постановив ухвали про відкриття апеляційного провадження та не витребував матеріали самої цивільної справи.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року заявлений відвід визнано необґрунтованим та передано судді, визначеному в порядку ст. 33 ЦПК України.

Перевіривши доводи заявленого відводу суддям Боймиструку С.В., Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М., апеляційний суд дійшов до висновку про відмову в його задоволенні, позаяк наведені в ньому мотиви не можуть бути підставою для відводу відповідно до вимог ст. ст. 36, 37 ЦПК України.

Апеляційну скаргу подано на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2019 року, якою було повернено ОСОБА_1 її позовну заяву, тобто оскаржується фактично процесуальна дія суду, а не рішення по суті позовних вимог.

Поготів, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч.4 ст.36 ЦПК України).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 381 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заявленого ОСОБА_1 відводу суддям Боймиструку С.В., Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними.

Суддя Рівненського

апеляційного суду С.В.Хилевич