Справа № 463/2055/17 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/811/338/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: представника ЗАТ «Хоптранса» - Малькут О .Ф.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою закритого акціонерного товариства «Хоптранса» на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2017 року у справі за клопотанням закритого акціонерного товариства «Хоптранса» про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Каунаського окружного суду Литовської Республіки від 17 жовтня 2016 року про стягнення з громадянина України ОСОБА_2 на користь закритого акціонерного товариства «Хоптранса» грошових коштів на відшкодування шкоди, 5% річних від присудженої суми та процесуальних витрат,

в с т а н о в и л а:

25 квітня 2017 року Головне територіальне управління юстиції у Львівській області подало до суду клопотання закритого акціонерного товариства (далі-ЗАТ) «Хоптранса» від 22 лютого 2017 року про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Каунаського окружного суду Литовської Республіки від 17 жовтня 2016 року про стягнення з громадянина України ОСОБА_2 , адреса місця проживання якого: АДРЕСА_1 , на користь ЗАТ «Хоптранса», місцезнаходження якого: Литовська Республіка, Каунаський район, Рамучяй, вул.С.Жукауско, 13, код юридичної особи 160001727, 1017,33 Євро на відшкодування шкоди, 5% річних від присудженої суми та процесуальних витрат в розмірі 31,00 Євро.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2017 року в задоволенні клопотання ЗАТ «Хоптранса» відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив стягувач ЗАТ «Хоптранса», просить її скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення про задоволення клопотання ЗАТ «Хоптранса».

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що при поданні позовної заяви до Каунаського окружного суду ЗАТ «Хоптранса» вказало ту адресу місця проживання відповідача (боржника) ОСОБА_2 в Литовській Республіці, яка була вказана в укладеному між ними трудовому договорі.

Зазначає, що саме за цією адресою Каунаський окружний суд надсилав судові повідомлення ОСОБА_2 , однак, у зв`язку із зміною адреси місця проживання, такі не були йому вручені, а тому суд вдався до вручення їх шляхом публічного оголошення в порядку ст.130 ЦПК Литовської Республіки, про що суд зазначив у своєму рішенні та довідці від 18.01.2017 року, долученій до клопотання.

Вважає, що за таких обставин, висновки Личаківського районного суду м.Львова (суду першої інстанції) про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи в Каунаському окружному суді, є невірними.

На думку апелянта, суд при розгляді клопотання про дозвіл на примусове виконання рішення іноземного суду не може давати правову оцінку процесуальним діям чи рішенням іноземного суду.

Сторона боржника подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ЗАТ «Хоптранса» не долучив до клопотання доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 , який не брав участі у розгляді справи Каунаським судом, був своєчасно і належним чином вручений виклик до суду.

Звертає увагу, що при вирішенні даного питання необхідно застосовувати положення Договору між Україною і Литовською республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, який було ратифіковано постановою Верховної Ради України №3737-ХІІ від 17.12.1993 року.

Заслухавши пояснення сторони стягувача на підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони боржника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 17 жовтня 2016 року Каунаським окружним судом Литовської Республіки ухвалено в заочному порядку рішення у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_2 , остання відома адреса місця проживання якого: АДРЕСА_2 , на користь ЗАТ «Хоптранса», місцезнаходження якого: Каунаський район, Рамучяй, вул.С.Жукауско, 13, код юридичної особи 160001727, грошових коштів в сумі 1017,33 Євро, 5% річних від присудженої суми (1017,33 Євро), починаючи з моменту порушення судового провадження (02.07.2016) і до повного виконання судового рішення, та гербового збору в розмірі 31,00 Євро (а.с.2-4).

Відповідно до довідки Каунаського окружного суду від 18.01.2017 року (а.с.5-6), рішення ухвалене судом в заочному порядку і набрало законної сили 17.11.2016 року.

В цій довідці зазначено, що про розгляд справи ОСОБА_2 був повідомлений в порядку, визначеному статтею 130 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) Литовської Республіки шляхом публічного повідомлення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ЗАТ «Хоптранса», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 не брав участі в процесі у Каунаському окружному суді при розгляді цивільної справи за позовом ЗАТ «Хоптранса» внаслідок того, що йому не був своєчасно і належним чином вручений виклик до суду, який необхідно було вручати відповідно до умов Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованого постановою Верховної Ради України №3737-ХІІ від 17.12.1993 року, - через органи Міністерства юстиції України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 466 ЦПК України визначено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватись до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання в обов`язковому порядку додаються документи, вказані у частині третій статті 466 ЦПК України, зокрема, документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, враховуючи наявність Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованого постановою Верховної Ради України №3737-ХІІ від 17.12.1993 року, наведена вище норма частини другої статті 466 ЦПК України зобов`язує суди України при розгляді клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Каунаського окружного суду від 17.10.2016 року застосовувати саме положення цього Договору.

Так, підпунктом 2 пункту 4 статті 43 Договору визначено, що до клопотання про дозвіл виконання рішення необхідно додати документ, із якого витікає, що відповідачу, який не брав участі у процесі, було своєчасно і в належній формі хоча б один раз вручено сповіщення про виклик до суду.

З цього слідує, що за умовами ратифікованого 17.12.1993 року Договору між Україною і Литовською Республікою, повідомлення відповідача, який є громадянином України, про виклик до суду Литовської Республіки шляхом публічного оголошення через місцеві засоби масової інформації, без вручення хоча б один раз сповіщення про виклик до суду особисто відповідачу (його представнику), як це зробив Каунаський окружний суд відносно громадянина ОСОБА_2 , для реалізації в подальшому стягувачем права на примусове виконання рішення цього суду на території України, - не допускається.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що таке порушення було допущено внаслідок ненадання позивачем (стягувачем) ЗАТ «Хоптранса» при зверненні до Каунаського окружного суду із вказаним позовом відомостей про те, що відповідач (боржник) за його позовом - ОСОБА_2 , який тимчасово знаходився на території Литовської Республіки у зв`язку з укладенням між сторонами строкового трудового договору, - є громадянином України, хоча у позивача були такі відомості, оскільки їх він отримав із закордонного паспорта ОСОБА_2 (паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 ) при укладенні трудового договору, що було визнано представником позивача (стягувача) в судовому засіданні апеляційного суду та документально підтверджено додатково наданими стороною позивача на вимогу апеляційного суду письмовими доказами, а саме: копією позовної заяви та копією трудового договору (а.с.185-200), в яких немає інформації про те, що відповідач є громадянином іншої (іноземної) держави.

Не маючи таких відомостей, Каунаський окружний суд ухвалив рішення відносно відповідача в заочному порядку, повідомивши відповідача шляхом публічного оголошення в порядку статті 130 ЦПК Литовської Республіки, про що зазначено в самому рішенні суду і виданій судом довідці від 18.01.2017 року (а.с.5-6), яку стягувач долучив до клопотання, а не шляхом повідомлення про розгляд даної справи та виклик до суду через органи Міністерства юстиції України, як це передбачено умовами названого вище Договору.

Таким чином, правових підстав для висновку про те, що відповідачу ОСОБА_2 , який не брав участі у процесі в Каунаському окружному суді, було своєчасно і належним чином вручено виклик до суду, немає, а тому суд першої інстанції правильно відмовив позивачу (стягувачу) у наданні дозволу на примусове виконання на території України ухваленого відносно відповідача ОСОБА_2 рішення Каунаського окружного суду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції правильно застосував положення пункту 1 статті 45 Договору, оскільки частиною першою статті 468 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, при вирішенні клопотання суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті його вирішення, а тому апеляційну скаргу ЗАТ «Хоптранса» необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства «Хоптранса» залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 27 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 серпня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.