Справа №303/4711/18
Номер стат. звіту - 1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ракошинської сільської ради Мукачівського району, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання рішення виконавчого комітету та дублікату Свідоцтва про право власності недійсним, визнання права власності на спадкове майно та витребування нерухомого майна,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Ракошинської сільської ради Мукачівського району, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання рішення виконавчого комітету та дублікату Свідоцтва про право власності недійсним, визнання права власності на спадкове майно та витребування нерухомого майна.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності її дідові та бабі. Рік будівництва будинку 1948. В 1986 році її батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 був побудований житловий будинок №1 під літерою Б. ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько помер, що стверджується його свідоцтвом про смерть. В спірному житловому будинку залишилася проживати її мати. Відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року її мати прийняла спадщину після смерті її батька, так як на момент смерті проживала з ним та була зареєстрована в спадковому майні разом із спадкодавцем, вступила в управління та володіння спадковим майном та не подавала до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_9 , що стверджується свідоцтвом про смерть. Ще при житті її мати склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла їй. Вона у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини. Тільки після смерті матері вона дізналася про те, що право власності на нерухоме майно, а саме житлові будинки літера А та Б будинку АДРЕСА_1 , яке належало її батькам на праві спільної сумісної власності оформлено на всіх, в тому числі і на відповідачів. Серед інших документів вона побачила ксерокопію свідоцтва про право на спадщину від 22.03.2011 року на її маму ОСОБА_9 .. Їй достовірно відомо, що це не був колгоспний двір і рішення виконкому про реєстрацію права власності на всіх відповідачів незаконне. Вважає, що право власності на зазначене вище нерухоме майно повинно бути оформлено на її батьків в рівних долях. Так на її звернення Ракошинська сільська рада 24.04.2018 року видала їй виписку з по господарської книги за 1991-1995 роки, де зазначено головою дворогосподарства її батька ОСОБА_8. Окрім того, їй було видано довідку сільської ради від 24.04.2018 року про те, що погосподарські книги за 1980-1990 роки в сільській раді відсутні. Також відсутнє у Ракошинській сільській раді рішення виконавчого комітету Ракошинської сільської ради від 08.07.1999 року на підставі якого начебто видавався оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відсутнє вказане рішення також в архіві Мукачівського району. Якщо рішення приймалося і видавалося свідоцтво про право власності в 1999 році, то відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб п.1.4 -1.9 державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових та морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах).

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задоволити його з підстав зазначених у позові.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов також підтримала та просила суд задоволити його з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача Ракошинської сільської ради Мукачівського району - Логойда Т. в судове засідання не з`явився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, вирішення спору залишає на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав наведених у відзиві.

Суд заслухавши доводи учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що 03.10.2009 року ОСОБА_9 склала заповіт у відповідності до якого на випадок її смерті зробила таке розпорядження: усе своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла доньці ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Ракошино, Мукачівського району, Закарпатської області.

Встановлено, що ОСОБА_4 08.02.2018 звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори Закарпатської області із заявою про прийняття спадщини по заповіту після смерті її матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 виданого 10.10.2017 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 виданого 21.03.2003 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого 08.04.1954 року, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками її були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ..

Відповідно до повторного Свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого 14.01.1976 року, ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками її були ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_5 виданого 12.05.1973 року, ОСОБА_13 та ОСОБА_4 уклали шлюб 12.05.1973 року, актовий запис №21, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_6 виданого 14.01.1976 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уклали шлюб 13.06.1953 року, актовий запис №9, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_9 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 15.03.2011 року виконавчим комітетом Ракошинської сільської ради, домоволодіння, а саме будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності по 1/6 частці кожному, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Згідно Витягу про державну реєстрацію прав №29299870 від 15.03.2011 року виданого ТзОВ "Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", домоволодіння, а саме будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності по 1/6 частці кожному, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Відповідно до довідки №764/02-10 від 24.04.2018 року виданої Ракошинською сільською радою встановлено, що погосподарські книги з 1980 по 1990 роки в Ракошинській сільській раді відсутні.

У відповідності до Виписки з погосподарської книги №7 ст.68-69, Ракошинської сільської ради за 1991 по 1995 роки зазначено, що головою дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 був ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно листа №01-23/6 від 26.06.2018 року виданого архівним відділом Мукачівської районної державної адміністрації зазначено, що рішення виконавчого комітету Ракошинської сільської ради від 08.07.1999 року про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_8 відсутнє. Рішення сесії Ракошинської сільської ради про відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_8 відсутнє.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ракошинської сільської ради №29 від 08.07.1999 року "Про оформлення права власності та реєстрацію житлового будинку" зазначено, що виконавчий комітет Ракошинської сільської ради вирішив оформити право власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 в частинах за ОСОБА_8 1/6 частина, ОСОБА_9 1/6 частина, ОСОБА_5 1/6 частина, ОСОБА_14 1/6 частина, ОСОБА_6 1/6 частина та ОСОБА_7 1/6 частина.

Згідно Договору дарування від 10.05.2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подарували ОСОБА_5 3/6 часток у праві власності на домоволодіння під АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №123641232 від 12.05.2018 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 3/6 частки на будинок АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2 та ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 3 ст.13 ЦПК України передбачено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 53 ЗУ "Про нотаріат" у разі втрати документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, за письмовою заявою осіб, перелічених у частині другій статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із заявленого позову позивач просить визнати незаконними - недійсними рішення виконавчого комітету Ракошинської сільської ради від 08.07.1999 року, дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.03.2011 року, скасування державної реєстрації права власності на це нерухоме майно, визнати за нею право власності на житловий будинок, однак відповідачем у позові зазначила Ракошинську сільську раду, яка даного рішення не приймала, а тому є неналежним відповідачем.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржуване позивачем рішення прийняте виконавчим комітетом Ракошинської сільської ради, а також останнім і видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ст.144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

У відповідності до ч.1 ст.10 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що ради є представницькими органами місцевого самоврядування, тобто сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.1 ст.11 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до ст.59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" ради та виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад приймають рішення в межах своєї компетенції.

Таким чином, із системного аналізу наведених правових положень суд вбачає, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради та сільські, селищні, міські ради є різними органами місцевого самоврядування, з різним порядком утворення, різними повноваженнями та різним порядком прийняття рішень, а тому не можуть відповідати за прийняті один одним рішення.

У зв`язку з тим, що позивачем оскаржується рішення та свідоцтво, яке прийняте виконавчим комітетом Ракошинської сільської ради належним відповідачем у даній справі є саме виконавчий комітет, а не Ракошинська сільська рада, яка оскаржуваного позивачем рішення не приймала, а також не видавала свідоцтва, а тому не може бути відповідачем у цій справі.

За змістом ст.48 ЦПК України, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідно до ч.1-3 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи зміну неналежного відповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Позивачем або його представником не заявлялись клопотання про заміну неналежного відповідача на належного відповідача.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що Ракошинська сільська рада є неналежним відповідачем, позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем або представником позивача в судовому засіданні не заявлялись, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 21, 321, 393 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 19, 76-81, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання незаконними - недійсними рішення виконавчого комітету Ракошинської сільської Ради від 08.07.1999 року про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.03.2011 року, скасування державної реєстрації права власності на це нерухоме майно, визнання за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та витребування 4/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 від ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: Ракошинська сільська рада Мукачівського району, місцезнаходження: с.Ракошино, вул.Дружби, 20 Мукачівський район Закарпатська область.

Відповідач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 16.08.2019 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір