У Х В А Л А

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 373/2103/17

провадження № 61-15072 ск 19

Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерним товариство «Укрсоцбанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня вересня 2019 року в справі за позовом Акціонерним товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2017 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось із цим позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість за кредитним договором.

На обґрунтування вимог посилалось на те, що 18 січня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №№402/3/07-П, відповідно до якого відповідач отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в розмірі 10 000,00 доларів США.

14 червня 2010 року назва Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» була змінена на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі, проте як відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Ні підставі наведеного просив суд, стягнути із відповідача заборгованість за договором кредиту №402/3/07-П від 18 січня 2007 року в розмірі

2 1138,10 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 26 липня

2017 року 546 287,16 грн.

Крім того, просив стягнути із відповідача судовий збір в розмірі 8 194,13 грн.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки останній платіж за кредитним договором був сплачений відповідачем 03 червня 2008 року, будь-яких інших платежів не здійснювалося, з позовом АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду 14 листопада 2017 року, а відповідач заявив про застосування строку позовної давності до даного спору, а тому у позові слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 червня вересня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції вірно встановивши фактичні обставини справи та надавши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обгрунтованого висновку про те, що останній платіж за кредитним договором було сплачено відповідачем 03 червня 2008 року, тоді як з позовом АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду 14 листопада 2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

05 серпня 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня вересня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень та просить поновити цей строк, як такий, що пропущений з поважних причин.

На обґрунтування причин пропуску такого строку скаржник посилається на те, що копія постанови апеляційного суду надійшла на адресу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 05 липня 2019 року, що підтверджується копією супровідного листа апеляційного суду від 01 липня 2019 року та копією роздруківки із сайту Укрпошта про відстеження поштового відправлення

№ 073.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що вказані заявником обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що судами було застосовано позовну давність, виходячи з того, що останній платіж за кредитним договором Позичальник здійснив 03 червня 2008 року, тоді як з позовом АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду 14 листопада 2017 року, тобто звернення до суду відбулося після спливу трирічного строку позовної давності. Вважає, що суди застосувавши положення статті 261 ЦК України, тим самим, неправильно визначили початок перебігу строку позовної давності.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Таким чином ця справа є малозначною в силу своїх властивостей.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня вересня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко