Справа № 183/3161/19
№ 2-з/183/68/19

У Х В А Л А
20 серпня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Устименко М.О.,
розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» про визнання незаконними та протиправними дії, скасування рішення про державну реєстрацію власності.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року, по справі відкрито провадження.
Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що підставою звернення до суду стала державна реєстрація права власності, на належну позивачу нерухомість, за АТ «ПУМБ». 22 березня 2019 року позивачу стало відомо, що 13.09.2018 року державним реєстратором Чернецьким М.А., Дніпровська філія комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», внесений запис про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, загальна площа 49,7 кв.м., житлова площа 25,8 кв.м. адреса: АДРЕСА_1 за АТ «ПУМБ», підставою виникнення права власності є кредитний договір, підставою внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позивач заперечує проти дій відповідачів, вважає, що державна реєстрація права власності за АТ «ПУМБ», на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконною та такою, що проведена із порушенням встановлених чинним законодавством норм та правил.
Також, позивач зазначає, що в березні 2019 року невідомі особи, які представилися представниками банку, намагалися силоміць потрапити до будинку та зазначили, що позивач вже не є власником домоволодіння, проте завчасне втручання та погроза викликати поліцію вимусила їх відступити.
Враховуючи, що спір стосується скасування реєстрації та поновлення порушеного права власності з підстав про які зазначається у позові, позивач вважає, що належне забезпечення захисту прав позивача до вирішення справи по суті є заборона, органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач вважає, що застосування цього заходу забезпечення позову унеможливить здійснити АТ «ПУМБ» відчуження спірного майна на користь третіх осіб та забезпечить можливість захисту прав позивача щодо захисту права власності та єдиного місця проживання, до вирішення справи по суті.
Сторони в судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом: забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.
Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, а не подано фіктивний позов з метою уникнення цивільної відповідальності відповідача. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Крім цього, беручи до уваги Постанову Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК.
З огляду на те, що на розгляді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» про визнання незаконними та протиправними дії, скасування рішення про державну реєстрацію власності.
Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, вивчивши надані матеріали, а також зважаючи на те, що неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду в справі, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про забезпечення позову в межах позовних вимог.
Керуючись ст. 149-153 ЦПК України
п о с т а н о в и в :
Заяву позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана в Дніпровський апеляційний суд через Новомосковський міськрайонний суд у п`ятнадцятиденний термін після його проголошення.
Ухвала набирає законної сили негайно.

Суддя Сорока О.В.