Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 695/943/16-ц

провадження № 61-30158св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Благодатнівська (Чапаєвська) сільська рада, садове товариство «Труд», Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Черкаській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І., Новікова О. М. від 12 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Благодатнівська (Чапаєвська) сільська рада, садове товариство «Труд», Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Черкаській області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаража з надбудовою, побудованого з порушенням нормативної відстані до суміжної земельної ділянки

Позов мотивований тим, що він є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 розташований в межах с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області , та земельної ділянки площею 0,05 га за вищезазначеною адресою.

ОСОБА_2 є власником сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_3 та користувачем суміжної земельної ділянки.

Позивач вказував, що відповідач на земельній ділянці належного йому домоволодіння самочинно, з порушенням державних будівельних норм, побудував надвірні споруди - гараж з надбудовою.

Перешкоди у користуванні позивачем своєю земельною ділянкою полягають у порушенні режиму інсоляції, затіненні земельної ділянки, а також стіканню атмосферних опадів на ділянку ОСОБА_1 з даху надвірних споруд, побудованих по межі з його земельною ділянкою. Оскільки присадибна земельна ділянка використовується позивачем для вирощування городини, тому її затінення та замулення з вини відповідача негативно позначається на можливості її використання за цільовим призначенням.

На підставі викладеного та з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 остаточно просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні позивачем земельною ділянкою по АДРЕСА_3 , шляхом знесення мансардного поверху та тераси, побудованих з порушенням будівельних норм та стандартів щодо нормативної відстані до суміжної земельної ділянки та з порушенням режиму протипожежної безпеки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем існування перешкод у користуванні власною земельною ділянкою у вигляді порушення режиму інсоляції, затіненні земельної ділянки, а також стіканню атмосферних опадів на його ділянку з даху надвірних споруд, побудованих по межі з його земельною ділянкою, а також недоведеності факту неможливості її використання для вирощування городини, через її затінення та замулення.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи № 33/16 та дослідження геодезичних обмірів; не врахував, що відповідачем для приватизації земельної ділянки було підроблено підпис його доньки ОСОБА_3 , яка на той час була власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , а також не взяв до уваги, що на момент будівництва відповідачем гаража, користувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 була дружина позивача, яка начебто не заперечувала щодо будівництва, що підтверджується випискою із протоколу № 9 засідання правління садового товариства «Труд» від 29 вересня 2013 року, проте ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів

У січні 2018 року ОСОБА_2 подав до суду касаційної інстанції відзив, у якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін, посилаючись на те, що судами при розгляді були дотримані норми матеріального та процесуального права, оскільки порушення вимог будівельних норм не призвели до порушення прав позивача.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано справу № 283/805/17-ц з Малинського районного суду Житомирської області.

У січні 2018 року ОСОБА_1 подав до суду касаційної інстанції пояснення на відзив відповідача та додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про право власності від 10 вересня 2015 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 також належить земельна ділянка за вищезазначеною адресою площею 0,05 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва.

Садовий будинок за адресою АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 09 листопада 2010 року.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 01 березня 2005 року ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0508 га в с. Чапаєвка з цільовим призначенням для ведення садівництва.

Згідно із випискою з протоколу № 9 на засіданні правління садового товариства «Труд» від 29 вересня 2013 року ОСОБА_2 дозволено реконструкцію будинку АДРЕСА_4 в садовому товаристві «Труд», якщо власник не буде порушувати вимоги статуту та дотримуватися архітектурно-будівельних норм при перебудові.

15 червня 2016 року управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області було здійснено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил при забудові земельної ділянки в кооперативі «Труд» по АДРЕСА_4 , при якій жодних порушень містобудівного законодавства не виявлено.

З листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України вбачається, що при розгляді наданих ОСОБА_2 технічних паспортів від 27 серпня 2010 року № 5/1678 та від 26 листопада 2015 року № 531 встановлено, що відповідно в технічному паспорті від 26 листопада 2015 року № 531 внесено зміни, а саме: збільшення площі мансардного поверху та будівництво тераси, вказані роботи з розширення мансардного поверху та будівництво тераси є самочинним будівництвом, що є порушенням частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2017 року № 33/16/буд. встановлено, що так як спільна межа між земельними ділянками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_1, які розташовані в садовому товаристві «Труд» Благодатнівської (Чапаєвської) сільської ради Золотоніського району Черкаської області, проходить по існуючим кутам будівель ділянки № НОМЕР_4: прибудови літ. «Б» до будівлі садового будинку літ. «А», будівлі бані літ. «В», навісу літ. «Д», то порушені вимоги пункту 3.25* Державних будівельних норм України ДБН360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», де вказано: «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань від межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м».

Також порушені вимоги пункту 2.3 Відомчих будівельних норм ВСН 43-85** «Забудова територій колективних садів, будівель і споруд. Норми проектування», де вказано: що мінімальна відстань від межі садової ділянки до садового будинку - 3,0 м, до інших будівель -1,0 м.

З покрівлі 2 поверху та тераси садового будинку АДРЕСА_4 виконаний організований водовідвід з пластикових труб для запобігання стіканню атмосферних опадів (в тому числі внаслідок розтавання снігу взимку) на територію належної ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_1 .

На площі 0,0003 га над земельною ділянкою № НОМЕР_1 приватної власності ОСОБА_1 нависають конструктивні елементи даху садового будинку № НОМЕР_4 приватної власності ОСОБА_2 .

У примітках до висновку по першому питанню судовим експертом зазначено, що станом на 27 серпня 2010 року межа між земельними ділянками № НОМЕР_4 та № НОМЕР_1 проходила по стіні гаража літ. «Б», прибудованого до житлового будинку літ. «А-1», та по стіні бані літ. «В», побудованих на земельній ділянці АДРЕСА_4 , тобто після реконструкції житлового будинку літ. «А» з прибудовами літ. «а» та гаражу літ. «Б» розташування межі не змінилося. Зовнішні контури житлового будинку літ. «А», гаражу літ. «Б» та лазні літ. «В» при реконструкції - не змінились.

Відстань між вказаними садовими будинками не відповідає вимогам Додатку 3.1 «Протипожежні вимоги» Державних будівельних норм України ДБН360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» та пункту 2.4 Відомчі будівельні норми ВСН 43-85** «Забудова територій колективних садів, будівель і споруд. Норми проектування».

У відповідності до СанПиН 2605-82 «Санитарные нормы и правила обеспечения инсоляцией жилых и общественных зданий и территорий жилой застройки» (мовою оригіналу) дефініції «інсоляція», «термін інсоляції» відносяться до садового будинку.

Так як згідно натурних геодезичних обмірів відстань від зовнішнього кута стін будинку АДРЕСА_4 до зовнішнього кута стін будинку № НОМЕР_1 становить 7,76 м, режим інсоляції садового будинку АДРЕСА_1 не порушується.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та сьомої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

У пунктах 5, 22, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», судам роз?яснено, що, розглядаючи позови про знесення або перебудову самочинно збудованого об?єкта нерухомості відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та положень частини сьомої статті 376 ЦК України, мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об?єкта та чи відмовляється ця особа від такої перебудови.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК України).

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду, що дійсно існують порушення вимог ДБН щодо належних відстаней від межі та протипожежних вимог, проте позивач звернувся з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, які полягають у затіненні його земельної ділянки, стіканні опадів та замуленні, що, на його думку, унеможливлює належне використання її за цільовим призначенням, проте доказів, які б підтверджували дані обставини, ним надано не було.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2017 року № 33/16/буд. підтверджується факт порушення будівельних норм і правил, в тому числі порушення протипожежних правил самочинним будівництвом, здійсненим ОСОБА_2 на його земельній ділянці, проте порушення прав позивача, на які він посилався при поданні позову, як власника суміжного домоволодіння, виявлено не було.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов