П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/436/17

Провадження № 22-ц/4815/1331/19

Головуючий у Рівненському районному

суді: суддя Кушнір Н.В.

Рішення суду першої інстанції

ухвалено повним текстом у м. Рівне

Рівненської області 29.12.2018

за відсутності учасників справи та їх представників

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи";

відповідач: ОСОБА_1 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

позивача ОСОБА_3 ;

відповідача ОСОБА_4 ;

за участі (в апеляційному суді): відсутні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2 ; про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі ТОВ "Кредитні ініціативи") з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_2 ; про звернення стягнення на предмет іпотеки. Мотивуючи вимоги, вказувалося про існування заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №244/07 від 30 травня 2007 року у розмірі 263 638, 04 гривні на користь позивача. Своє право на заборгованість ТОВ "Кредитні ініціативи" обґрунтовано тим, що 17 грудня 2012 року ним укладено договір відступлення прав вимоги із Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі ПАТ "АКПІБ"), який був первісним кредитором третьої особи. Оскільки разом із правом на зобов`язання за кредитним договором також було відступлено і право вимоги на предмет іпотеки, яким було їх забезпечено, тому в рахунок погашення кредитної заборгованості просило звернути стягнення шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час здійснення виконавчих дій, на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить іпотекодавцю ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 17 лютого 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за зазначеним позовом та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13 березня 2017 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року відновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22 січня 2018 року витребувано у позивача оригінал кредитної справи ОСОБА_2 за кредитним договором №244/07 від 30.05.2007 року, кредитного договору №244/07 від 30.05.2007 року, договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 ркоу, меморіального ордеру про перерахування коштів на позичковий рахунок ОСОБА_2 , виписки з позичкового рахунку позичальника з відображенням операції видачі кредиту і банківських операцій зі сплати комісій, кредиту, відсотків та виписки по рахунку ТОВ "Кредитні ініціативи" про надходження коштів на погашення за кредитним договором №244/07 від 30 травня 2007 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 20 березня 2018 року витребувано у ТОВ "Кредитні ініціативи" детальний розрахунок суми заборгованості з відображенням помісячно нарахованої заборгованості за тілом кредиту, відсотків, пені, сум проплат на погашення заборгованості за час її виникнення.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 травня 2018 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 вересня 2018 року відновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2018 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №244/07 від 30 травня 2007 року, яка станом на 27 січня 2017 року складала 263 638, 04 гривні, а саме 100 000 гривень заборгованість за кредитом, 98 878, 09 гривень заборгованість за процентами за користування кредитом, 64 759, 95 гривень заборгованість за пенею, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 49, 6 м2, житловою площею 25, 6 м2 шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій на користь ТОВ "Кредитні ініціативи".

Позивач: ТОВ "Кредитні ініціативи"; , п/р НОМЕР_1 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО: 300346; місцезнаходження: 04080 м. Київ, вулиця Вікентія Хвойки, 21.

Відповідач: ОСОБА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Чегдомин Хабаровського краю, Росія; паспорт НОМЕР_2 , що виданий 24.04.2001 Рівненським МВ УМВСУ в Рівненській області; РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстрований: АДРЕСА_1 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, покликалася на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначала про неврахування судом того, що на день укладення між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ПАТ "АКПІБ" 17 грудня 2012 року договору відступлення прав вимоги кредитний договір №244/07 від 30 травня 2007 року припинив свою дію, оскільки остаточний термін його дії було визначено до 29 травня 2012 року.

Вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки порушує права неповнолітнього ОСОБА_5 , адже він зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 і це є його єдиним місцем проживання. При цьому до участі у справі орган опіки і піклування відповідно до ст. 19 СК України залучений не був.

Щодо позовної давності, то вказувала про обумовлення кредитним договором права банку на дострокове стягнення заборгованості. При цьому ще у 2009 року ПАТ "АКПІБ" звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

Не погоджувалася із висновками суду про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки пунктом 5.3 іпотечного договору №245/07 від 01.06.2007 передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку через продаж іпотекодержателем від свого імені житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу у встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку" порядку. Тому, на її думку, сторони не узгодили можливості звернення до суду іпотекодержателя з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення банком від свого імені договору купівлі-продажу з будь-якою особою. Як на підставу своїх доводів, посилалася на постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц. Тобто продаж предмета іпотеки відповідно до пункту 5.3 іпотечного договору №245/07 від 01.06.2007 є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

З викладених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове про відмову ТОВ "Кредитні ініціативи" у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції правильно виходив із їх доведеності та обґрунтованості, оскільки ОСОБА_2 не виконано зобов`язань за кредитним договором №244/07 від 30 травня 2007 року. Внаслідок цього у ТОВ "Кредитні ініціативи" як нового кредитора виникло законне право на звернення стягнення в рахунок погашення боргу через реалізацію предмета іпотеки, яким забезпечено повернення отриманих кредитних коштів.

Як з`ясовано, 30 травня 2007 року між ПАТ "АКПІБ" і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №244/07, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 100 000 гривень із процентною ставкою за користування коштами у 19% річних з кінцевим терміном погашення до 29 травня 2012 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника перед банком між кредитодавцем і ОСОБА_1 01 червня 2007 року укладено іпотечний договір №245/07, за яким в іпотеку передано житловий будинку АДРЕСА_1 загальною площею 49, 6 м2, житловою 25, 6 м2 з надвірними будівлями та спорудами. Договір посвідчено нотаріально і зареєстровано в Реєстрі за №2345.

В подальшому, 17 грудня 2012 року ПАТ "АКПІБ" на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договору про передачу прав за договором забезпечення, який посвідчений нотаріально і зареєстрований в Реєстрі за №1423, відступило своє право за наведеними договорами на користь ТОВ "Кредитні ініціативи"

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, в зв`язку з чим 07 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, зареєстрований у Реєстрі за №7816, який запропоновував на погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки. З огляду на виконавчий напис його звернуто до виконання і 24 грудня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження. В ході примусового виконання було описано і арештовано іпотечне майно, неодноразово призначалися прилюдні торги, однак спірне майно реалізоване не було.

Станом 27 січня 2017 року заборгованість позичальника перед кредитором склала загальну суму у 263 638, 04 гривні, яка складається з 100 000 гривень заборгованості за кредитом, 98 878, 09 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом і 64 759, 95 гривень заборгованості за пенею. В зв`язку з наведеними обставинами у лютому 2017 року ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до ОСОБА_1 з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення вказаної суми заборгованості.

Згідно зі ст.ст. 526, 572, 575 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.ст. 7, 39 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

загальний розмір та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);

спосіб реалізації предмета іпотеки;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

З роз`яснень, даних пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 9 своєї постанови від 30.03.2012 №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", вбачається, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України).

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування належать норми матеріального права, на чому наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов ТОВ "Кредитні ініціативи".

Спростовуються правильністю висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що відступлення прав вимоги від ПАТ "АКПІБ" на користь позивача відбулося після припинення дії кредитного договору і тому не має юридичного значення. Хоча станом на день укладення договору відступлення прав вимоги 17 грудня 2012 року і закінчився кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним 29 травня 2012 року, проте з огляду на порушення позичальником своїх зобов`язань у встановленому цивільним законодавством (ст.ст. 598-609 ЦК України) порядку вони припинені не були. Тобто зобов`язання за кредитним договором тривають і породжують відповідні правові наслідки для їх учасників, в т.ч. і можливість відступлення первісним кредитором прав вимоги за договорами.

Не заслуговують на увагу аргументи автора апеляційної скарги про необхідність залучення до участі у справі в порядку ст. 19 СК України органу опіки і піклування, позаяк у житловому будинку, який виступив предметом іпотеки, зареєстроване місце проживання неповнолітньої особи. Так, питання про припинення безпосереднього права ОСОБА_5 на користування житлом оскаржуваним рішенням не вирішувалося, а позовні вимоги про його виселення чи іншим чином позбавлення такого суб`єктивного права ТОВ "Кредитні ініціативи" не заявлялися.

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість застосування такого судового способу захисту порушеного права як звернення стягнення на предмет іпотеки, то з ними погодитися не можна, виходячи з такого.

Заявник покликається на пункт 5.3 іпотечного договору №245/07 від 01.06.2007, яким передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Однак не враховано, що правила пункту 5.2 цього договору вказують не лише про можливість застосування позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, але і на підставі рішення суду, тобто у спосіб судового захисту порушених прав.

Отже, твердження ОСОБА_1 про хибність пред`явлення позову з таким предметом є необґрунтованими.

Безпідставними є і аргументи про сплив позовної давності у спірних відносинах, адже зобов`язання за кредитним договором не припинилися та є такими, що тривають.

Поготів, цим обставинам суд попередньої інстанції вже дав об`єктивну і переконливу оцінку, висновки про що навів в оскаржуваному рішенні.

З доводами заявника про недодержання судом норм процесуального права також не можна погодитися.

Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Окрім зазначеного, чіткий і вичерпний перелік випадків, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, наведено у ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, що спонукали би до хибного розв`язання спірних правовідносин, чи інших обставин, які є обов`язковим мотивом для унеможливлення законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 зазначено не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

Не погоджується колегія суддів як з необґрунтованими і з рештою доводів апеляційної скарги, в т.ч. і щодо помилкового застосування норм матеріального права, адже вони убачаються такими, що спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Понесені заявником судові витрати у справі в силу правил ст. 141 ЦПК України належить віднести на її ж рахунок.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без змін, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2018 року без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В.Бондаренко

Н.М. Ковальчук