Дата документу 19.08.2019 Справа № 314/2847/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2847/19 Головуючий у 1 інстанції Мануйлова Н.Ю.
Провадження №22ц/807/2720/19-2 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Кочеткової І.В.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями і рішенням,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями і рішенням.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недолік, зазначених в ухвалі.

Ухвалою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2019 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суддів.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 29 липня 2019 року та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29 липня 2019 року (а.с. 39-40) особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 16 серпня 2019 року для надання можливих відзивів на вищезазначену апеляційну скаргу позивача.

Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у строк, встановлений судом, не було усунуто недоліки, викладені в ухвалі судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 липня 2019 року.

Проте, зазначений висновок суду є передчасним.

Так, відповідно до ухвали судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 01 липня 2019 року судом був визначений десятиденний строк для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с. 7-8).

Як вбачається з розписки, ОСОБА_1 отримав копію ухвали про залишення позовної заяви без руху - 02 липня 2019 року (а.с. 9).

Статтею 123 ЦПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто десятиденний строку для усунення недоліків позовної заяви необхідно рахувати саме з 03 липня 2019 року.

Враховуючи, що останнім днем для усунення недоліків позовної заяви було 12 липня 2019 року, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно було постановлено ухвалу від 10 липня 2019 року про повернення позовної заяви.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Так, ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху мотивована тим, що ОСОБА_1 на вимогу статті 175 ЦПК України не зазначено місце проживання відповідача-фізичної особи.

Суд першої інстанції правильно констатував формальне порушення п.2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України - не зазначення у позовній заяві місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України

Разом з тим, судом не враховано, що ОСОБА_1 в виправленій позовній заяві вказано, що йому не відомо місце проживання відповідача. При цьому позивач у позовній заяві вказав місце роботи, адресу місця роботи та посаду відповідача ОСОБА_2 - останній працює на посаді слідчого Вільнянського відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: вул.. Бочарова, буд. 17, м. Вільнянськ, Запорізька область.

Отже, оскільки суду відоме місце роботи відповідача, відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України існувала можливість надсилати відповідачу процесуальні документи та повідомляти про розгляд справи.

Крім того відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, то суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

У той же час, відповідно до частини 10 статті 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Проте суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог процесуального законодавства, із запитом про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача до уповноваженого органу не звернувся, а тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Отже, відмова у прийнятті до розгляду позовної заяви з формальних підстав матиме наслідком порушення права особи на справедливий судовий розгляд, гарантоване параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги щодо передачі справи іншому судді не підлягають задоволенню, за приписами ч. 3 ст. 14 ЦПК України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням вимог закону, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції..

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 липня 2019 року про повернення позовної заяви - скасувати, справу направити до суду першої інстанціїдля продовження розгляду до суду першої інстанції..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 19 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: