_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5020/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кирикової О.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась 08 липня 2019 року до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 14 жовтня 2012 року, який був розірваний на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2019 року. Сторони є батьками малолітньої - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, матеріально спроможній, оскільки працює моряком, має щомісячний дохід, тому просить суд стягнути з відповідача аліменти у заявленому розмірі.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу суду цивільну справу за вказаною позовною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 19 липня 2019 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

20.09.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд стягувати з нього аліменти в сумі 850 гривень щомісячно.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 05.12.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Позивач та її представник в судовому засіданні 24.12.2019 року позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про сповіщення наявним в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням неявки відповідача у судове засідання без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце проведення судового засідання, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача по справі.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2012 року, який було розірвано рішенням Київського районного суду міста Одеси від 13.05.2019 року по справі №520/7514/19.

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №10662, вчинений 20 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, в якому в графі відомості про матір зазначено ОСОБА_1 , в графі відомості про батько ОСОБА_3 .

У відповідності до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 15.05.2019 року, вбачається, що малолітня - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка є також зареєстрованою адресою місця проживання матері дитини ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області.

Відповідачем у відзиві на позов не оспорювався факт того, що їх спільна малолітня дитина мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 , а відтак вказані обставини у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають.

Позивач зазначила, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання їх спільної дочки, у зв`язку з чим вона була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного кодексу, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180, ч.ч.1-2 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом під час визначення способу і розміру аліментів, враховується наступне.

Так, з наданих до суду документів вбачається, що 29 січня 2013 року на ім`я ОСОБА_3 було видано паспорт особи моряка за №АВ № НОМЕР_1 , зі строком дії 29 січня 2018 року.

Згідно з листом Капітана Херсонського морського порту Державної служби морського та річкового транспорту України за вих. №15/14-1/05-19 від 22.10.2019 року повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримано посвідчення особи моряка серії/номер НОМЕР_2 від 23.08.2017 року.

На підставі викладеного вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_4 працює моряком.

Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації за №0,184-29174/0/15-19 від 12.08.2019 року, ОСОБА_4 за період з 01.01.2018 року по серпень 2018 року перетинав п`ять разів кордон України, а саме:

- 18.04.2018 року за напрямком Дубай-Київ;

- 02.07.2018 року за напрямком Одеса-Стамбул;

- 06.04.2019 року за напрямком Тель-Авів Київ;

- 25.06.2019 року виїзд з пункту пропуску Угринів;

- 01.08.2019 року в`їзд в Україну з пункту пропуску Ягодин.

У відповідності до виписки з АТ «Приватбанк» за рахунками № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 , у період з січня 2018 року по березень 2019 року, ОСОБА_4 здійснені наступні дії з поповнення карткового рахунку та зарахування свифт перекази: 23.01.2018 року на суму 364,63 доларів США; 22.02.2018 року на суму 364,63 доларів США; 21.03.2018 року на суму 295,00 доларів США; 26.04.2018 року на суму 593,64 доларів США; 25.05.2018 року на суму 358,20 доларів США; 29.08.2018 року на суму 583,97 доларів США; 27.09.2018 року на суму 719,61 доларів США; 30.10.2018 року на суму 696,40 доларів США; 28.11.2018 року на суму 719,61 доларів США; 03.01.2019 року на суму 696,40 доларів США; 28.01.2019 року на суму 719,61 доларів США; 25.02.2019 року на суму 719,61 доларів США; 22.03.2019 року на суму 749,47 доларів США.

Так, суд зазначає, що позивачем в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано до суду доказів на підтвердження походження вказаних грошових коштів, а також відповідні контракти на підтвердження того, що дійсно відповідач працював моряком та має відповідний розмір контракту.

Однак, з урахуванням наявних відомостей, суд вважає беззаперечним, що відповідач має дійсний паспорт моряку, регулярно здійснює перетин кордон України, має грошові кошти, які надходять на його банківський рахунок.

Щодо доводів відповідача у відзиві на позовну заяву, суд вважає їх безпідставними, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_4 не надав до суду жодного доказу на підтвердження того, що він не працює, а також доказів в спростування наявних в матеріалах справи документах, крім висловленої необґрунтованої згоди на сплату аліментів у розмірі 850 гривень щомісячно.

Надаючи вищевказаним доказам оцінку в сукупності та кожному доказу окремо, враховуючи вимоги міжнародного права, а також чинного законодавства України, суд приходить до переконання, що відповідач ОСОБА_4 зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття у розмірі аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При вищевикладених обставинах, з урахуванням встановлених обставин, з урахуванням приписів встановлених ч. 1 ст. 182 СК України, щодо якого виник спір, наявної інформації щодо працездатності відповідача, а також відсутньої інформації, що відповідач є непрацездатною особою, має інших осіб на утриманні, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Одночасно суд роз`яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 6, 81, 141, 263-265, 352, 354, 430, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Комінтернівського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , аліменти на малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця Комінтернівського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_5 , на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий Калініченко Л. В.