Провадження № 2-др/362/15/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 серпня 2019 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Кравченко Л.М.,
за участі: секретаря - Яренко Н.М.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» про стягнення заробітної плати, -
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.05.2019 р. позов задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 21600 грн. 76 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 129518 грн. 03 коп., а всього - 151118 (сто п`ятдесят одну тисячу сто вісімнадцять) грн. 79 (сімдесят дев`ять) коп. та вирішено питання розподілу судових витрат.

15.07.2019 р. від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що судом при ухваленні вищевказаного рішення не було вирішено питання стягнення середнього заробітку за весь час затримки.

Заявниця в судовому засідання вимоги заяви підтримала та просила суд заяву задовольнити.

Представник Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільних справах» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.

В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч.1 ст. 13 ЦПК України).

З огляду матеріалів справи достовірно встановлено, що ухвалюючи рішення про задоволення вимог позову, суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 21600 грн. 76 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 129518 грн. 03 коп. за період з 03.05.2017 р. по 15.06.20018 р.

Разом з тим, в силу вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП України - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, ухвалюючи вищевказане рішення судом не було вирішено питання виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.06.2018 р. по 13.05.2019 р.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р. (надалі - Постанова) - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, ухвалюючи вищевказане рішення судом не було вирішено питання виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.06.2018 р. по 13.05.2019 р.

В силу вимог п. 21 ви щевкзаної Постанови - при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем в матеріалах справи, з яким погоджується суд, розмір середньоденного заробітку відповідача становить 463,41 грн.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається з розрахунку - робочих дні х середньоденну заробітну плату.

А тому, враховуючи робочі дні в 2018 році - 137 днів (червень - 9 днів, липень 22 дні, серпень 22 дні, вересень - 20 днів, жовтень - 22 дні, листопад - 22 дні, грудень - 20 днів) та робочі дні в 2019 році - 89 днів ( січень - 22 дні, лютий - 20 днів, березень - 20 днів, квітень - 20 днів, травень - 8 днів), що в сумі становить 226 днів, суд визначає розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.06.2018 р. по 13.05.2019 р. в сумі 104730, 66 грн.( 226х463,41), які підлягають стягненню з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс», про що необхідно ухвалити додаткове рішення.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» про стягнення заробітної плати - задовільнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія «Укртранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.06.2018 р. по 13.05.2019 р. в сумі 104730 (сто чотири тисячі сімсот тридцять) грн. 66 (шістдесят шість) коп.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М. Кравченко