справа № 756/5204/18 головуючий у суді І інстанції Лужецька О.Р.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особа - Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 23 918 грн. 45 коп. завдану дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 квітня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті, відповідно до умов якого ОСОБА_2 застрахував у позивача автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 . 26 травня 2015 року у місті Києві по вул. Оболонська Набережна, 1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Hyundai Tucson», під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту від 12 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer» пошкодженого внаслідок ДТП складає 53 399 грн. 51 коп. Після звернення ОСОБА_4 із відповідною заявою, позивач вжив всіх заходів для виплати останньому відшкодування в розмірі 51 879 грн. 29 коп. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у АТ «Страхова компанія «АХА» згідно із полісом АІ/007533198, АТ «Страхова компанія «АХА» сплатила на користь позивача страхове відшкодування в сумі 27 690 грн. 84 коп. Однак, розмір заподіяних збитків перевищує сплачену АТ «Страхова компанія «АХА» суму відшкодування, а тому позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року позов ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з неї шкоду, яка не покривається страховою сумою, а саме у розмірі 1 879 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що матеріальна шкода, завдана дорожньо-транспортною пригодою за її участі, мала бути покрита в межах страхової суми у розмірі 50 000 грн. за рахунок страховика АТ «Страхова компанія «АХА», який здійснював страхування цивільно-правової відповідальності відповідача. Натомість, АТ «Страховою компанією «АХА» перераховано СК «Уніка» лише 27 690 грн. 84 коп. в рахунок часткового відшкодування оціненої шкоди. Перерахована сума, на думку відповідача, була визначена страховиком на власний розсуд, всупереч встановленого порядку її визначення. Відповідач також посилається на постанову Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, згідно якої пред`явлення вимог до безпосереднього винуватця у межах страхового ліміту суперечить меті такого інституту страхування. У випадку пред`явлення вимоги до винуватця, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суди повинні відмовляти в задоволенні таких позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ СК «Уніка» зазначає, що на АТ «СК «АХА» покладається обов`язок щодо сплати на користь позивача страхового відшкодування в розмірі, що дорівнює витратам, пов`язаним з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу та за вирахуванням франшизи. Зазначений обов`язок АТ «СК «АХА» виконано. Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2878цс15 дійшов висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 23 918 грн. 45 коп. та має бути відшкодована відповідачем позивачу. Постанова Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц, на яку посилається відповідач у апеляційній скарзі, має іншу суть спору, оскільки у постанові йдеться про обставини, при яких позивач, до якого у порядку суброгації перейшло право вимоги, звернувся з позовною вимогою про відшкодування такої шкоди у повному обсязі безпосередньо до особи, винної у спричиненні шкоди, не звернувшись попередньо з вимогою до страховика, що дійсно суперечить меті інституту страхування. У даному випадку спірні відносини виникли по відшкодуванню різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, отриманою від АТ «СК «АХА».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 08 квітня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір № 370005/4002/0000284 добровільного комплексного страхування на транспорті, відповідно до умов якого ОСОБА_2 застрахував у позивача автомобіль «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.20-26).

26 травня 2015 року у місті Києві по вул. Оболонська Набережна, 1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до копії звіту № 03-07/06 від 12 червня 2015 року, складеного СПД ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 53 399 грн. 51 коп. (а.с.27-30).

На підставі рахунку-фактури ФОП ОСОБА_6 № БУК2-0253 від 03 червня 2015 року було складено страховий акт № 00169238, згідно з яким ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплатила на користь ОСОБА_4 суму страхового відшкодування в розмірі 51 879 грн. 29 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень № 012923, 023432 від 08 липня 2015 року (а.с.5, 8, 40, 41).

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 24 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.42-43).

Після реєстрації шлюбу 19 грудня 2015 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.79).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у АТ «Страхова компанія «АХА» згідно із полісом АІ/007533198. (а.с.44).

АТ «Страхова компанія «АХА» сплатила на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування в сумі 27 690 грн. 84 коп.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що фактичний розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 51 879 грн. 29 коп. Оскільки АТ «Страхова компанія «АХА» частково сплатила на користь позивача суму страхового відшкодування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка складає 23 918 грн. 45 коп.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК Українита ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК Українишкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про добровільне страхування ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виплатила страхове відшкодування у розмірі 51 879 грн. власнику автомобіля, який було пошкоджено у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26 травня 2015 року. Винною особою у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у АТ «Страхова компанія «АХА». Ліміт відповідальності за полісом за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн. Франшиза 1000 грн.

Після виплати позивачем страхувальнику страхового відшкодування АТ «Страхова компанія «АХА» виплатила позивачу кошти у розмірі 27 690 грн. 84 коп. у порядку ст. 993 ЦК України. Отже, вказана сума є меншою від встановленого ліміту відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 .

Разом з тим, позивач не у повній мірі реалізував своє право, визначене ст. 993 ЦК України. Так, отримавши від страхової компанії, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, страхове відшкодування у значно меншому розмірі, ніж становить ліміт відповідальності за шкоду майну, позивач не ставив вимогу до АТ «Страхова компанія «АХА»про виплату йому решти коштів, які сплачені ним як страхове відшкодування.

Висновки суду першої інстанції зроблені без врахування постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, згідно якої відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, сума страхового відшкодування становить 50 000 грн., тоді як фактичний розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 51 879 грн. 29 коп. У зв`язку з цим, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме 1 879 грн. 29 коп.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За таких обставин, у силу вимог закону на особу, винну у дорожньо-транспортній пригоді, покладається також обов`язок відшкодувати суму франшизи, оскільки страховик не відшкодовує її. Розмір франшизи за полісом становить 1 000 грн.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ПрАТ «СК «Уніка» сплатила судовий збір у розмірі 1 762 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову (12 %), на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 211 грн. 44 коп.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2 643 грн. На користь відповідача з позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (88 %), а саме у розмірі 2 325 грн. 84 коп.

Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе стягнути на користь ОСОБА_1 з ПрАТ «СК «Уніка» різницю між сумою, яку позивач має сплатити на користь відповідача та сумою, яку відповідач має компенсувати за подачу позовної заяви. Така різниця становить 2 114 грн. 40 коп. (2 325,84-211,44).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 травня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особа - Акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», місце знаходження - вул. Саксаганського, 70а, м. Київ, ідентифікаційний код 20033533, матеріальну шкоду у розмірі 1 879 (одна тисяча вісімсот сімдесят дев`ять) гривень, 29 копійок та франшизу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 114 (дві тисячі сто чотирнадцять) гривень, 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2019 року.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.