ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Cправа №636/2408/19
Провадження № 2/636/1437/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: Головне Територіальне управління юстиції у Харківській області, про зняття арешту з майна та заборони на відчуження,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якості третьої особи зазначивши Головне Територіальне управління юстиції у Харківській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту та заборони його відчуження з усього майна позивача, накладеного відповідно до постанови ВП №21228288 від 08.09.2010 р. відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області; зняти арешт та заборону його відчуження з усього майна позивача; стягнути на свою користь судові витрати.

Відповідач надав до суду відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити та розглянути справу за його відсутності.

Третя особа - Головне Територіальне управління юстиції у Харківській області в своїх письмових поясненнях просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити та справу розглянути за відсутності їх представника.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали даного провадження, суд дійшов висновків про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту та заборони його відчуження з усього майна позивача.

За правилами статті 1 КАС цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 1, 2 частини 1 статті 4 КАС).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Разом з тим, за змістом ст. 19 КАС України положення про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, і у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У справі, що розглядається, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця ґрунтуються на протиправності дій державного виконавця як суб`єкта, наділеного владними функціями приймати рішення стосовно виконання рішення.

Тобто, у цій частині позовних вимог спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного виконавця, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень.

Зважаючи на зазначене, звернення позивача до суду з указаними вимогами не є підставою для розгляду спору в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач фактично звернувся за захистом прав, порушених суб`єктом владних повноважень, що виникли із адміністративних відносин, тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, ap. № 29458/04; № 29465/04).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України та ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд,-

постановив:

Провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: Головне Територіальне управління юстиції у Харківській області в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту та заборони його відчуження з усього майна позивача, накладеного відповідно до постанови ВП №21228288 від 08.09.2010 р. відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області закрити.

Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України, суд повідомляє позивача, що розгляд позовної заяви щодо оскарження дій державного виконавця відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Суддя: С.А. Оболєнська