Справа № 458/1022/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року м.Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді: Кріль Л.М.

з участю секретаря: Козловської С.М.

та представника відповідача ОСОБА_1 : адвоката Канарєєва І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Турці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" звернулося до Турківського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25.10.2007 року АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК") та ОСОБА_1 уклали договір споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0.

Відповідно до умов п.1.1. вказаного договору банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в сумі 39950,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, відсоткова ставка встановлена у розмірі 12,50% річних.

Банк перед відповідачем зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав, але відповідач умови зазначеного кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував.

Банк скористався своїм правом згідно ст.ст.512, 514 ЦК України, уклавши 20.04.2012 року з ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС" договір факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС" своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

У свою чергу, 20.04.2012 року між ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС" та ТОВ "ВЕРДИКТ ФІНАНС" укладено договір факторингу за №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС" відступив на користь ТОВ "ВЕРДИКТ ФІНАНС" своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

ТОВ "ВЕРДИКТ ФІНАНС" (новий кредитор та заставодержатель) набуло права грошової вимоги та застави до відповідача в обсязі та на умовах, що існували у первісних кредиторів та заставодержателів, а первісні кредитори та заставодержателі: ПАТ "УКРСИББАНК" та ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС", втратили такі права. На момент відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становила 43253,10 грн.

Відповідно до рішення Турківського районного суду Львівської області від 28.09.2011 року у цивільній справі №2-214/11 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з відповідача було стягнуто заборгованість, а саме:

- заборгованість по кредиту - 33251,36 грн.;

- заборгованість по нарахованим відсоткам - 9349,53 грн.,

- пеня за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 2233,46 грн.,

- неустойка (штраф) за порушення зобов`язання - 500,00 грн.,

- пеня за прострочення сплати заборгованості по відсоткам - 1252,53 грн.

Відповідно до ухвали Турківського районного суду Львівської області від 26.02.2015 року по справі №458/151/15-ц, замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-214/11, виданого 04.01.2014 року Турківським районним судом Львівської області, з ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ "Вердикт Фінанс".

Згідно розрахунку заборгованості від 19.10.2017 року загальна сума заборгованості складає - 8433,73 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 25.10.2007 року в загальному розмірі 8433,73 грн., яка складається з:

- нарахованих відсотків згідно договору - 290,70 грн.;

- заборгованості з пені (за останній рік) 8143,03 грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн.

У судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" - адвокат Радченко В.Ю. повторно без поважних причин не з`явилася, хоч була належним чином судом повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується розписками про вручення поштових відправлень. 19.08.2019 року надіслала на електронну пошту суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно без поважних причин не з`явився, хоч був належним чином судом повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до закону, що підтверджується розписками про вручення поштових відправлень.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Канарєєв І.О. заперечив проти задоволення позову, посилаючись на підстави, викладені у відзиві від 25.04.2019 року, а саме: що дійсно позивач ОСОБА_1 уклав вказаний договір споживчого кредиту із Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", який йому надав кошти. Оскільки були певні життєві та фінансові труднощі, відповідач порушував умови кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відсотків і в подальшому за рішенням Турківського районного суду Львівської області від 28.09.2011 року у справі №2-214/11 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з останнього було стягнуто на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість в розмірі 47172,75 грн.

Стягнення проводило Галицьке ВДВС Львівського міського управління юстиції. Стягнення було розпочато 29.11.2012 року на підставі постанови державного виконавця Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції Сивого А.Г. про відкриття виконавчого провадження.

Стягнення заборгованості відповідач частково погашав сам, а частково здійснювалося Турківським відділом обслуговування громадян Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області з його пенсії. Після сплати відповідачем заборгованості в повному обсязі, 25.06.2014 року державним виконавцем Галицького ВДВС Львівського міського управління юстиції Коблів Л.Р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином відповідач повністю виконав свої фінансові зобов`язання по кредитному договору. Також про виконання фінансових зобов`язань свідчить довідка №461 від 05.04.2018 року, видана Турківським відділом обслуговування громадян Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області, в якій зазначено, що виконавчий лист №2-214/11, виданий 04.11.2011 року на загальну суму боргу в розмірі 44046,07 грн. станом на 01.04.2018 року виконаний в повному обсязі.

Крім безпідставності позовних вимог, які пред`являються до відповідача, останній вважає, що позивач без поважних причин пропустив строки звернення до суду із вказаним позовом та не подав суду заяву про поновлення строку для звернення до суду і суд не поновив ці строки, визнавши причини їх пропуску поважними.

Відповідач вважає, що в даному випадку перебіг строків позовної давності звернення до суду розпочався 25.06.2014 року разом із закриттям виконавчого провадження за виконавчим листом №2-214/11 від 04.11.2011 року і закінчився 25.06.2017 року, а позовна заява до суду позивачем була подана лише 19.10.2017 року, тобто через 4 місяці після спливу строків позовної давності.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Канарєєв І.О. просив суд застосувати до позовних вимог позивача строки позовної давності відповідно до заяви відповідача від 25.04.2019 року.

Суд, заслухавши представника відповідача - адвоката Канарєєва І.О., дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити повністю у зв`язку з пропуском строку позовної давності та при цьому виходить з наступних підстав.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В той же час, за змістом положень ст.15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом встановлено, що 25.10.2007 року АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК") та ОСОБА_1 уклали договір споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 в сумі 39950,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, відсоткова ставка встановлена у розмірі 12,50% річних.

Банк перед відповідачем зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав, але відповідач умови зазначеного кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував.

20.04.2012 року ПАТ "УКРСИББАНК" та ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС" уклали договір факторингу за №05/12, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС" своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

20.04.2012 року між ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС" та ТОВ "ВЕРДИКТ ФІНАНС" укладено договір факторингу за №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС" відступив на користь ТОВ "ВЕРДИКТ ФІНАНС" своє право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором.

ТОВ "ВЕРДИКТ ФІНАНС" - новий кредитор та заставодержатель, набуло права грошової вимоги та застави до відповідача в обсязі та на умовах, що існували у первісних кредиторів та заставодержателів, а первісні кредитори та заставодержателі: ПАТ "УКРСИББАНК" та ТОВ "КРЕДЕКС ФІНАНС", втратили такі права. На момент відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором складала 43253,10 грн.

Відповідно до рішення Турківського районного суду Львівської області від 28.09.2011 року у цивільній справі №2-214/11 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з відповідача було стягнуто заборгованість, а саме:

- заборгованість по кредиту - 33251,36 грн.;

- заборгованість по нарахованим відсоткам - 9349,53 грн.,

- пеня за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 2233,46 грн.,

- неустойка (штраф) за порушення зобов`язання - 500,00 грн.,

- пеня за прострочення сплати заборгованості по відсоткам - 1252,53 грн.

Відповідно до ухвали Турківського районного суду Львівської області від 26.02.2015 року у справі №458/151/15-ц, замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-214/11, виданого 04.01.2014 року Турківським районним судом Львівської області, з ПАТ "УкрСиббанк" на ТОВ "Вердикт Фінанс".

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за договором споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 25.10.2007 року в загальному розмірі 8433,73 грн., яка складається з:

- нарахованих відсотків згідно договору - 290,70 грн.;

- заборгованості з пені (за останній рік) 8143,03 грн. та судові витрати в розмірі -1600 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у своєму відзивів та його представник - адвокат Канарєєв І.О. у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог позивача, посилаючись на те, що в даному випадку до позовних вимог позивача слід застосувати строки позовної давності для звернення з позовом в суд, оскільки перебіг строків позовної давності звернення до суду розпочався 25.06.2014 року разом із закриттям виконавчого провадження за виконавчим листом №2-214/11 від 04.11.2011 року і закінчився 25.06.2017 року, а позовна заява до суду позивачем була подана лише 19.10.2017 року, тобто через 4 місяці після спливу строків позовної давності.

Пунктом 1 ч.2 cт.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків - є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином відповідно до ст.ст.509, 510, 525, 599, 611, 629 ЦК України.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦК України).

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом ч.4 та 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з думкою відповідача ОСОБА_1 , викладеною у його відзиві на позовну заяву від 25.04.2019 року та в заяві від 25.04.2019 року та думкою його представника - адвоката Канарєєва І.О. у судовому засіданні про можливість застосування в даному випадку до позовних вимог позивача строків позовної давності, оскільки виконавче провадження №35464741 закінчене відповідно до постанови державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Коблів Л.Р. від 25.06.2014 року та перебіг строку позовної давності звернення до суду позивача розпочався саме з 25.06.2014 року разом із закінченням виконавчого провадження та сплив 25.06.2017 року, а позовну заяву позивач подав до суду лише 25.10.2017 року - дата надсилання позивачем позовної заяви поштовим зв`язком, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, а тому в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити повністю у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст.256, 257, 267 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити повністю у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 23 серпня 2019 року.

Головуючий: