РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10479/19

пр. № 2-о/759/453/19

19 листопада 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 21.09.2004 року по 29.06.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 . В обґрунтування посилається на те, що встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 має значення для захисту законних інтересів заявника та майнових прав як спадкоємця.

Заявник в судовому засіданні зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви.

Суд, заслухавши матеріали заяви, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, допитавши свідків, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що 30.06.2017 р. складено відповідний актовий запис № 10407, Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 5).

Згідно договору купівлі-продажу від 30.08.2004 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Івановою С.М. заявником ОСОБА_1 та покійним ОСОБА_4 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їм в рівних частках (а.с. 7-8).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_4 проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили обставини викладені заявником про проживання заявника та ОСОБА_4 однією сім`єю без шлюбу в період з вересня 2004 року по день його смерті.

Статтею 234 Цивільно процесуального кодексу України, визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя.

За позицією Верховного Суду України, викладеною п. 21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 р., зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли особи проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї.

Судом встановлено, що заявник та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, наведене свідчить, що з 21.09.2004 року по 29.06.2017 року між заявником та покійним ОСОБА_4 склалися відносини, що притаманні сім`ї. За таких обставин, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_4 у період з 21.09.2004 року до моменту смерті останнього.

Досліджуючи питання юридичної значущості встановлення вказаного факту та мету його встановлення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_4 у період з 21.09.2004 року по 29.06.2017 року до моменту смерті останнього - має юридичне значення для визначення спадкоємців за законом, які можуть претендувати на цю спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 3, 4, СК України, ст. 1264 ЦК України, положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 р., ст. ст. 234, 256, 294, 315 - 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.09.2004 року по 29.06.2017 року.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Журибеда