ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/623/19

провадження № 22-ц/4809/1239/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Кіселика С. А.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Левченко Світлана Миколаївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та адвоката Левченко Світлани Миколаївни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року у складі головуючої судді Шевченко І. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

29.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 82 356,05 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2017 року з ОСОБА_2 стягуються алімент на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.01.2017 року, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Торбинською О. М. від 12.04.2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 405/384/17, виданим Ленінським районним судом м. Кіровограда. Згідно довідки-розрахунку заборгованість відповідача за аліментами з 27.01.2017 року по 01.05.2018 року становить 58 708,63 грн., а в подальшому з 01.05.2018 року по 02.01.2019 року - 23 647,42 грн. загальна сума заборгованості з 27.01.2017 року по 02.01.2019 року становить 82 356,05 грн.

Позивачем надано розрахунок пені, обрахований з 01.02.2017 року по 01.02.2019 року за несплату аліментів за період з 27.01.2017 року по 01.01.2019 року, сума якої визначена 295 224,41 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 27.01.2017 року по 01.04.2019 року в сумі 45 000,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник відповідача адвокат Леченко С. М. подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначила, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вважає, що попереднім державним виконавцем Дніпровського РВДВС ГТУЮ м. Києва Кидонь Є. В. було неправильно визначено суму заборгованості ОСОБА_2 за аліментами, зокрема при визначенні розміру заборгованості не було враховано його фактичний дохід в період, за який стягувалась ця заборгованість, та сплачені ОСОБА_2 на рахунок позивача аліменти згідно наданим до ДВС квитанціям.

У зв`язку з чим, державним виконавцем Оболонського РВДВС ГТУЮ у м. Києва Хижняк І . О . було здійснено перерахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 , відповідно до розрахунку від 06.02.2019 р. його заборгованість становить 55 617,32 грн, та проводиться щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків, в розмірі 50 %, а саме 33% поточних аліментів та 16,67 % в розмір погашення заборгованості.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Спектораль» за період з 01 березня по 31 березня 2019 р. з доходів ОСОБА_2 було сплачено: 1153,72 грн - аліменти, 577,03 грн - погашення заборгованостіз аліментів, загалом 1730,75 грн. Платіжним дорученням №84 від 29.03.2019 р. ці кошти були перераховані на рахунок Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Крім того, платіжним дорученням № від 24.03.2019 р. перераховано на користь позивача кошти по сплаті аліментів (погашення заборгованості) - 2361,81 грн.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 52 678,48 грн: 55 617,32 грн (заборгованість розрахована ДВС) - 577,03 грн (сплачені кошти) - 2361,81 грн. (сплачені кошти).

Наразі заборгованість постійно погашається ОСОБА_2 та сплачуються аліменти в порядку, визначеному державним виконавцем Оболонського РВДВС ГТУЮ у м. Києва Хижняк І. О.

На думку відповідача, судом могло бути застосовано максимальну суму пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 36 380,29 грн, виходячи із суми заборгованості52 678,48 грн. за мінусом штрафу, накладеного державною виконавчою службою на відповідача -16 298,19 грн.

Крім того згідно ч.2 ст.196 СК України необхідно врахувати, що з02 березня 2013 р. відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 і має на утриманні ще доньку ОСОБА_7 .

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 з жовтня 2016 р. по липень 2017 р. він працював начальником виробництва в ТОВ «Видавничий дім «Дизайн-Принт», з листопада по грудень 2017 р. - провідний фахівець з контрольно-ревізійної роботи в ПрАТ «Бліц-Інформ». З 09 листопада 2018 р. працює в ТОВ «Спектораль» та займає посаду директора з посадовим окладом 4 300 гривень.

Його дружинаОСОБА_6 02.08.2016 р. звільнена з роботи в ТОВ «ВКП Тріада», наразі не працює.

Звертає увагу суду на те, що з березня 2018 р. у відповідача була дуже важка матеріальна ситуація, оскільки ні він, ні його теперішня дружина не працювали.

Крім того, ОСОБА_2 з 02.07.2018 р. по 13.07.2018 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Олександрівській клінічній лікарні м. Києва, відділення судинної хірургії, що потребувало також витрачання коштів на лікування та придбання медикаментів.

По виконавчому провадженню № 53760786 ОСОБА_2 має погасити заборгованість по аліментам в розмірі 52 678,48 грн та штраф в розмірі 16 298,19 грн., що в цілому становить 68 976,67 грн.

Зазначає, що для ОСОБА_2 та його сім`ї це є дуже великими коштами, на його утриманні наразі знаходяться його теперішня дружина ОСОБА_6 та малолітня донька, зараз за допомогою рідних вони намагаються сплачувати щомісячно аліменти та мусять погашати також заборгованість по виконавчому провадженню.

Просить врахувати, що за нормами ст. 196 СК пеня застосовується виключно за наявності вини, тобто прямого умислу, ухилення платника у несплаті аліментів.

Проте, через важке матеріальне становище апелянта, хворобу його матері, народження другої дитини, тимчасову непрацездатність його та дружини, дійсно спочатку він не міг вчасно все сплачувати на користь позивача, проте умислу і дій щодо ухилення від виконання обов`язків фінансово забезпечувати та утримувати їх спільного сина з його сторони не було.

Навпаки, відповідач постійно бере сина до себе на канікули до Києва, придбаває йому подарунки, приймає активну участь у його вихованні, зараз регулярно сплачує аліменти, погашає заборгованість з аліментів в порядку виконавчого провадження, а тому відсутні жодні підстави для притягнення його до відповідальності та накладення на нього штрафів, пені тощо.

ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зазначила, що суд безпідставно надав перевагу доказам ОСОБА_2 , а саме довідці - розрахунку заборгованості по аліментам від 06.02.2019 року, виконану старшим державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Хижняк Г.О., та не надав оцінку довідкам державного виконавця станом на 01.05.2018 року та станом на 06.02.2019 року.

Розрахована сума пені за прострочення сплати аліментів згідно з довідкою - розрахунку заборгованості по аліментам від 06.02.2019 не була предметом позову ОСОБА_1 про стягнення неустойки.

Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою відсутність доказів, які б свідчили про оскарження ОСОБА_2 , у порядку та строки передбачені чинним законодавством, суми заборгованості, обрахованої державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонєм Є. В.

З матеріалів виконавчого провадження, які долучені до справи, вбачається, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність довідок - розрахунків та суми заборгованості по аліментам, виконаних державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонєм Є. В. станом на 01.05.2018 та 02.01.2019, проте, не вживав заходів щодо їх оскарження в судовому порядку.

Зокрема, ОСОБА_2 у порядку ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», надсилалися постанови, винесені державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 03.05.2018, про накладення обмежень щодо: виїзду за межі України; керування транспортними засобами; користування зброєю; полювання.

У вищевказаних постановах зазначена заборгованість по аліментам, яка станом на 01.05.2018 вже становила 58 708,53 грн.

Вказаним підтверджується той факт, що ОСОБА_2 знав про таку суму заборгованості, однак, а ні її розмір, а ні постанови про накладення обмежень не оскаржив в судовому порядку.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано, що постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ ум. Києві Кидоня Є. В. від 01.10.2018 накладено штраф у розмірі 16298,19 грн від суми заборгованості, яка на той час становила 81 490,95 грн.

Суд необґрунтовано обчислив суму неустойки за прострочення сплати аліментів, виходячи із суми заборгованості 55 617,32 грн. за умов не оскарженого розміру штрафу, обчисленого державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонєм Є.В., із суми заборгованості в розмірі 81 490,95 грн.

Вказує, що ОСОБА_2 протягом 2 років до матеріалів виконавчого провадження не долучалися документи, які б свідчили про наявність у нього доходу в період 2017-2018 років (довідки з органів податкової служби, докази сплати аліментів, тощо), докази сплати ним аліментів або відмови у долученні таких документів органами державної виконавчої служби.

В листі від 08.01.2019 № К-529 Департаментом ДВС Міністерства юстиції України надано висновок законності дій державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидоня Є.В. при складанні довідки заборгованості по аліментам, що залишено поза увагою суду.

Суд першої інстанції, обрахувавши пеню за прострочення сплати аліментів на підставі довідки - розрахунку заборгованості від 06.02.2019, обмежив право ОСОБА_2 на оскарження розміру заборгованості із сплати аліментів в порядку ч. 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки розмір заборгованості - 52 678,48 грн. визнано судом остаточним та із цієї суми обраховано неустойку (пеню).

Вважає, що суд першої інстанції не обґрунтував підстави застосування приписів ст. 196 СК України та зменшив розмір неустойки.

Зокрема, в клопотанні про долучення доказів до справи, відповідач зазначає про погіршення здоров`я його матері, що потребує від нього значних коштів на лікування, а тому просив не стягувати неустойку взагалі або максимально її зменшити. Однак, відповідачем не надано до суду доказів проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_2 однією сім`єю, оплати безпосередньо ним операції та ліків, які потребує його хвора мати, погіршення його матеріального становища, тому підстави для зменшення судом розміру неустойки за прострочення сплати аліментів відсутні .

Водночас, відповідач не заперечував факт продажу в грудні 2018 року ОСОБА_8 власної квартири в м. Кропивницький , чим спростовується твердження відповідача про відсутність у його матері коштів на лікування та оплату саме за його рахунок лікування матері та придбання медичних препаратів для неї.

До того ж, тільки в березні 2019 ОСОБА_2 почав сплачувати заборгованість по аліментам, а сплата аліментів на сина у цілому носить настільки мінливий характер, що свідчить про свідоме невиконання відповідачем його обов`язку утримувати дитину.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача адвокат Курлейко О. С. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними.

Представник відповідача адвокат Левченко С. М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, та скасування рішення суду.

Вважає рішення суду не законним та не обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та її представника адвоката Курлейко О. С., які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача, відповідача, який підтримав доводи своєї скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга позивача - залишенню без задоволення, судове рішення зміні.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Сторони є батьками сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.03.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_9 стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини всіх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 27.01.2017 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7 т.1).

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист (а.с.8), який пред`явлено до виконання.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Торбинською О. М. від 12.04.2017 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 405/384/17, виданим Ленінським районним судом м. Кіровограда (а.с.9-10 т.1).

Згідно долученої до позовної заяви довідки-розрахунку заборгованість відповідача по сплаті аліментів з 27.01.2017 року по 01.05.2018 року становить 58 708,63 грн (а.с.11-12 т.1), а в подальшому з 01.05.2018 року по 02.01.2019 року - 23 647,42 грн. загальна сума заборгованості з 27.01.2017 року по 02.01.2019 року становить 82 356,05 грн (а.с.13-14 т.1).

Як встановлено в судовому засіданні відповідач звертався до виконавчої служби щодо здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів (а.с.31-33 т.1).

Державним виконавцем Оболонського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Хижняк І. О. було здійснено перерахунок заборгованості по сплаті аліментів та відповідно до розрахунку від 06.02.2019 року визначено заборгованість в розмірі 55 617,32 гривень (а.с.38 т.1).

Згідно вимоги державного виконавця від 29.03.2019 року виконавчий лист направлений за місцем роботи відповідача до ТОВ «Спектораль» і на даний час проводиться утримання аліментів та заборгованості (а.с.69-70 т.1).

Зі звіту про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Спектораль» вбачається, що за період з 01 березня по 31 березня 2019 року з доходів ОСОБА_2 було сплачено 1 153,72 грн. - аліменти, 577,03 грн. - погашення заборгованості з аліментів, а всього 1 730,75 грн (а.с.73-74,96 т.1). Крім цього, платіжним дорученням від 24.03.2019 року відповідачем на користь позивача було перераховано кошти по сплаті аліментів (погашення заборгованості) в сумі 2 361,81 грн (а.с.72 т.1).

Суд встановив, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 52 678,48 грн і ним не оспорюється.

Також встановлено, що постановою ДВ Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 01.10.2018 рок за невиконання рішення суду щодо сплати аліментів на боржника ОСОБА_2 накладено штраф на користь стягувача в розмірі 16 298,19 грн. (а.с. 35-36 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно частини 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд має з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць із дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заборгованість зі сплати аліментів в розмірі, обчисленому державним виконавцем (а.с. 38), - 55 617, 32 грн. виникла з вини ОСОБА_2 , проте неправильно визначився із сумою неустойки (пені), що підлягає стягненню за прострочення сплати аліментів за період з 27.01.2017 року по 01.04.2019 року, не врахував положень ч. 1 ст. 196 СК України щодо права одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Крім того, судом не враховано, що 01.10.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про на відповідача накладення штрафу на користь в розмірі 16298,19 грн (а.с. 35-36 т.1), сума якогоза нормою абзацу 2 ч. 1 ст. 196 СК України віднімається від суми заборгованості при визначенні максимального розміру пені.

Таким чином, позивач як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), з урахуванням здійсненого нею розрахунку, в максимальному розмірі 36 380,29 грн. (різниця між сумою заборгованості та розміром штрафу, накладеного на боржника в порядку ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи позивача щодо безпідставності розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Оболонського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Хижняк І. О. від 06.02.2019 року, не є обгрунтованими, оскільки питання щодо законності дій державного виконавця по здійсненню перерахунку заборгованості не є предметом даного спору.

Доводи відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів через хворобу його та членів сім`ї, тимчасову непрацездатність, не спростовують висновків суду першої інстанції про неналежне виконання боржником свого обов`язку по утриманню дитини, покладеного на нього рішенням суду, і не дають підстав вважати, що ОСОБА_2 з об`єктивних причин був позбавлений можливості протягом тривалого часу сплачувати аліменти.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, оскаржене судове рішення підлягає зміні в частині визначення максимального розміру пені, що підлягає стягненю, з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 27.01.2017 року по 01.04.2019 року в сумі 36 380,29 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» і часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, яким сплачено 1152,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги, з останнього в дохід держави підлягає стягненню 383,60 грн (1152,00-768,40) судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Левченко Світлани Миколаївни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 27.01.2017 року по 01.04.2019 року в сумі 36 380,29 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь держави 383,60 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

С. А. Кіселик