Справа № 161/2452/19
Провадження № 2/161/1379/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 а до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 свій позов мотивує тим, що відповідно до договору дарування квартири від 04 квітня 2016 року, він є власником квартири АДРЕСА_1 , житлова площа якої становить 44,9 кв.м. У вказаній квартирі, крім нього, зареєстровані та проживають його дружина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син : ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також разом з ними проживає його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якими він не веде спільний побут та не вважає останніх членами своєї сім`ї. Вони з квітня 2016 року не беруть участь у витратах по утриманню квартири, не сплачують за комунальні послуги. Він, за власні кошти, одноосібно сплачує комунальні платежі та проводить поточний ремонт квартири. На даний час, як власник квартири, він має намір її продати та придбати інше житло, однак відповідачі створюють штучні перешкоди цьому. Дії відповідачів вважає незаконними, такими, що порушують його права, як власника. Він не взмозі вільно користуватись квартирою, проживати в ній та відчужувати її.

Посилаючись на вищенаведене, зважаючи на те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 у добровільному порядку відмовляються звільнити квартиру та знятися з місця реєстрації, позивач просить суд, з врахуванням поданої ним заяви про зміну позовних вимог, визнати їх такими, що втратили право на житло за адресою: АДРЕСА_2

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримує з мотивів, наведених у позовній заяві.

Відповідачі подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якими позовні вимоги визнають, зазначили, що у спірній квартирі не проживають та не мають наміру в ній проживати.

Дослідивши матеріали справи та докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог і заперечень, суд установив таке.

Як встановлено судом, позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить договір дарування квартири від 04 квітня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області, зареєстровано в реєстрі за 309, згідно з яким ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6)

Як вбачається з будинкової книги НОМЕР_1 , виданої на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , крім позивача, та членів його сім`ї, у спірній квартирі зареєстровані відповідачі (а.с.7-10)

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 у спірній квартирі за вищевказаною адресою не проживають понад рік, без поважних причин.

В силу вимог ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися житловим приміщенням на власний розсуд.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі судового рішення.

Крім того, позивач у поданій ним заяві про зміну позовних вимог просив залишити за ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 81, 263- 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 , 405 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити .

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на житлове приміщення за адресою : АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта