Дата документу 20.12.2019 Справа № 335/2920/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2920/19 Головуючий у 1-й інстанції: Проценко А.М.
Провадження №22-ц/807/3114/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С., суддів: Гончар М.С., Кочеткової І.В., секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» (далі - АТ «Запорізький завод феросплавів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01 квітня 2012 року між ПАТ «Запорізький завод феросплавів» (з 02.05.2018 року Акціонерне Товариство «Запорізький завод феросплавів» є виконавець послуг) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 59, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення № АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 ( договір дарування нерухомого майна від 05.12.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 12239).

Згідно з п. 1 договору № 59 АТ «Запорізький завод феросплавів» забезпечує надання плслуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_5 , а споживач ОСОБА_1 зобов`язана своєчасно оплачувати такі послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбаченими цим договором.

Відповідно до п. 2 договору № 59 АТ «Запорізький завод феросплавів» надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішення органу місцевого самоврядування тарифу, його структурую періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору. Додатково ОСОБА_1 відшкодовує виконавцю АТ «Запорізький завод ферсплавів» земельний податок.

У період з 01.04.2012 року по 31.01.2016 року ОСОБА_1 виконувала свої зобов`язання за договором № 59 в повному обсязі, а саме своєчасно здійснювала оплату за отримані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за встановленими тарифами та здійснювала відшкодування земельного податку, який діяв у той період.

Починаючи з березня 2016 року по січень 2019 року ОСОБА_1 , в порушення умов договопру № 59 здійснювалала лише часткову оплату за послуги з утримання будинку на прибудинковій території відповілдно до зпзначеного договору.

Згідно розрахунку заборгованость за період лютого 2016 року по грудень 2018 року склала 28220.89 грн

Відповідачу неродноразово направлялись листи з вимогою сплатити наявну заборгованістиь, однак дані вимоги були відповідачем проігноровані.

Виходячи з наведеного АТ «Запорізький завод ферсплавів» просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 28220.89 грн. та судовий збір у розмірі 1921.00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2019 року позов АТ «Запорізький завод феросплавів» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 28 220 гривень 89 копійок, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» відмовити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що всі суми оплати за житлово-комунальні послуги сплачені нею належним чином відповідно до договору, а заборгованість в сумі 28220 грн. 89 коп. розрахована позивачем виключно, як відшкодування земельного податку за період з лютого 2016 року по грудень 2018 року, однак нарахування цих сум не відповідає умовам укладеного сторонамит договору № 59 від 01.04.2012 року. Між сторонами не було досягнуто домовленості щодо зміни умов укладеного договору додатковими угодами №№2, 3, 4, 5, 6, оскільки ці додаткові угоди не були підписані сторонами та не набрали чинності. Домовленості сторін щодо збільшення щомісячного розміру відшкодування земельного податку до 829,06 грн. та 878,80 грн. досягнуто не було, а нормами діючого законрдавства не передбачений обов`язок відповідача відшкодовувати будь-які суми земельного податку Позивачу.

Єдиною і останньою письмовою домовленістю сторін договору №59 від 01.04.2012року про суму відшкодування земельного податку є додаткова угода №1 від 24.03.2015року до договору №594 від 01.04.2012року, якою сума відшкодування земельного податку узгоджена сторонами в розмірі 353,81 грн. на місяць, тобто загальна сума за період лютий 2016р - грудень 2018року може складати (35 місяців х 353,81) - 12 383,35 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не надав.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згіднл з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перегоядвє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішеня суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правао скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити ршення.

Згідно зі ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скаксування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосовуння норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов АТ «Запорізький завод феросплавів» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.04.2012 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 , а АТ «Запорізький завод феросплавів» є балансоутримувачем цього житлового будинку, який забезпечує управління і збереження цього будинку власними силами. Умовами договору від 01.04.2012 року № 59 укладеного між сторонми, а саме пунктом 2 передбачено відшкодування відповідачем виконавцю послуг ( позивачу) земельтний податок. Оскільки з моменту укладення договору по 31.0.2016 року відповідачем сплачувались усі рахунки з приводу виконання умов договору від 01.04.2012 року, в тому й числі рахунки з відшкодування земельного податку, ураховуючи наявні в матеріалах справи докази з приводу нарахування земельного податку та акти виконаних робіт (послуг) до рахунків, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Не підписання відповідачем додаткових угод № 2 від 26.02.2016 року, № 4 від 27.03.2017 року № 5 від 20.06.2018 року, якими пропонувалися встановити новий щомісячний розмір відшкодування земельного податку сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати земельного податку, оскільки , як власник нежитлового приміщення відповідач зобов`язаний сплачувати земельний податок.

З таким висновком суду не можна повністю погодитися з наступних підстав.

Судом встановлено, що в 1995 році Фондом державного майна України була здійснена приватизація «Запорізького державного заводу феросплавів», в повному господарському віданні якого знаходився житловий фонд, який на підставі ч. 2 ст. 5 Закону України від 04.03.1992 року № 2163-Х11 « Про приватизацію майна державних підприємств» із змінами і доповненнями, не увійшов до статутних капіталів позивача, але залишився на його балансі.

На балансі АТ « Запорізький завод феросплавів» перебуває житловий будинок, як майновий комплекс, що розташований за адресою АДРЕСА_4 власником якого є держава, співвласниками якого є власники /наймачі житлових та нежитлових приміщень, а АТ«Запорізький завод феросплавів» відповідно до приписів нормативно-правових норм чинного законодавства є його балансоутримувачем, який забезпечує управління і збереження такого майна власними силами .

Відповідно до витягу № 664/86-16 земельна ділянка площею 7717.61, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 на теперішній час АДРЕСА_4 відноситься до земель житлової забудови її користувачем є ПАТ «Запорізький завод феросплавів», документ, який посвідчує право на земельну ділянку відсутній ( а.с. 191).

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, ОСОБА_1 належать на праві приватної власності нежитлові приміщення № АДРЕСА_1 , АДРЕСА_6 .

01.04.2012 між ПАТ «Запорізький завод феросплавів» (з 02.05.2018 року Акціонерне товариство « Запорізький завод феросплавів» - виконавенць послуг) та ОСОБА_1 укладено договір № 59 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до предмету договору № 59, виконавець забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_5 , а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати такі послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбаченими цим договором.

Згідно з пунктом 2 цього Договору виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, а також споживач додатково відшкодовує виконавцю земельний податок ( додаток №2).

Додатком № 2 до зазначеного договору підписаного сторонами щомісячна сума оплати земельного податку становить 251.87 грн ( а.с. 19).

Відповідно до дотаткової угоди № 1 від 24.03.2015 року до договору № 59 від 01.04.2012 року, яка підписана сторонами сума відшкодування земельного податку становить 353.81 грн на місяць ( а.с. 20, 22).

Додаткова угода № 2 від 26.02.2016 року до договору № 59 від 01.04.2012 року, якою збільшувалася сума щомісячного земельного податку до 829.06 грн, додаткова угода № 4 від 27.03.2017 року, якою збільшувалася щомісячна сума земельного податку до 878.80 грн та додаткова угода № 5 від 20.06.2018 року відповідачем не підписана ( а.с. 23, 25, а.с. 27, 29, а.с. 30-31, 33).

Отже, єдиною і останньою письмовою домовленістю сторін договору № 59 від 01.04.2012 року про суму відшкодування земельного податку є додаткова угода № 1 від 24.03.2015 року до зазначеного договору, якою сума відшкодування земельного податку узгоджена сторонами та становить 353.81 грн на місяць.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, сума заборгованості в розмірі 28220.89 грн повністю складається з сум заборгованості за несплату відповідачкою земельного податку за період з лютого 2016 року по грудень 2018 року (а.с. 105), отже, фактитчно між сторонами виник спір про стягнення земельного податку.

Оплата за утримання будинку та прибудинкової території за договором від 01.04.2012 року № 59 своєчасно та в повному обсязі здійснена відповідачкою, ці обставини визнаються сторонами та щодо них спору не має.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускаєтьсмя лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Згідно з з підпунктом 5 п. 10 договору № %9 від 01.04.2012 року зазначено, що виконавець, тобто АТ « Запрорізький завод Феросплавів» має право вносити за погодженням із споживачем у договорі зміни, що впливають на розмір плати за послуги.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не погодилася та не підписала додаткові угоди № 2 від 26.02.2016 року,№ 4 від 27.03.2017 року, № 5 від 20.06.2018 року, якими пропонувалося збільшити відшкодування зеемельного податку до суми 878.80 грн.

Єдиною і останньою птсьмовою домовленістю сторін договору № 59 від 01.04.2012 року є додаткова угода № 1 від 24.03.2015 року, якою сторони погодили суму відшкодування земельного податку на місяць у розмірі 353.81 грн.

Отже, загальна сума земельного податку за період з лютого 2016 року по грудень 2018 року становить 12383.35 грн ( 35 місяців х 353.81).

З огляду на зазначене, та виходячи з того, що оскільки умовами договору від 01.04.2012 року сторони передбачили, що споживач додатково відшкодовує виконавцю земельний податок, згідно до додатку № 2, колегія суддів приходить до васновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за земельний податок в розмірі 12383.35 грн, виходячи із суми земельного податку на місяць в розмірі 353.81 грн, яка узгоджена сторонами в письмовому вигляді відповідно до частини першої статті 654 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про те, що оскільки з моменту укладення договору, тобто з 01.04.2012 року по 31.01.2016 року відповідачкою сплачувалися усі рахунки з відшкодування земельного податку, а позивачем сплачувався земельний податок за земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_4 , про що свідчать податкові декларації з плати за землю за 2016, 2017, 2018 роки, що є підставою для відшкодування відповідачем заборгованості за земельний податок за період з лютого 2016 року по грудень 2018 року в розмірі 28220.89 грн, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки між сторонами виникли договорні зобов`язання щодо сплати земельного податку виходячи з суми 353.81 грн на місяць, що з лютого 2016 року по грудень 2018 року становить 12383.35 грн , а сторонами не внесено зміни до договору № 59 від 01.04.2012 року щодо збільшення земельного податку, відповідно до суми 829.06 грн та до 878.80 грн, як це передбачено частиною першої статті 654 ЦК України .

Висновок суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачка є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному жилому будинку, тому повинна сплачувати земельний податок, що також було однією з підстав для задоволення позову АТ «Запорізький завод феросплавів» про стягнення заборгованості за земельний податок, не заслуговує на увагу.

Так, згідно з п. 287.8 ст. 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Тобто земельний податок є формою плати за землю та входить до складу податку на майно. Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України податок на майно відноситься до місцевих податків. Отже, зобов`язання відповідача сплачувати земельний податок є податковим зобов`язанням.

Згідно з пунктом 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Згідно із законодавством таким органом доходів і зборів є ДФС та її територіальні органи (пункту 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236.

Відповідно до статті 191 ПК України контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків, звертаються до суду у випадках, передбачених законом. Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов`язань (підпункт 20.1.36 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ «Запорізький завод феросплавів» суму заборгованості за земельний податок за період з лютого 2016 року по грудень 2018 року в розмірі 28220.89 грн., оскільки між сторонами не було укладено договору, умовами якого передбачено збільшення щомісячної сплати земельного податку, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а сума заборгованості за земельний податок підлягає зменшенню до 12383.35 грн. виходячи з розміру щомісячної слати в розмірі 353.81 грн, як передбачено додатковою угодою № 1 від 24.03.2015 року до договору № 59 від 01.04.2012 року, додатком № 2 до додаткової угоди № 1 від 24.03.2015 року до договору № 59 від 01.04.2012 року.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( частина перша статті 141 ЦПК Україи).

За результатами розгляду апеляційної скарги вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Отже, позивач має право на відшкодування йому відповідачем судового збору за подання позову в розмірі 842 грн. 96 коп. Відповідач має право на вдшкодування позивачем судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1264.43 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2019 року у цій справі змінити.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод Феросплавів» заборгованість в частині земельного податку за період з лютого 2016 року по грудень 2018 року з 28220.89 грн. до 12383.35 грн.

Зменшити стягнутий з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Запорізький завод Феросплавів» судовий збір з 1921 грн. до 842 грн. 96 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Запорізький завод Феросплавів» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1264.43 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кочеткова І.В.