Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 607/299/17-ц

провадження № 61-18949св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2017 року в складі судді Сташків Н. М. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року в складі колегії суддів: Ткача З. Є., Ходоровського М. В., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Тернопільське ОПФУ в Тернопільській області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 5 694,51 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу за період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2016 року як підвищення до пенсії, встановлені статтями 1, 2 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак, оскільки відповідач не є громадянкою України, а перебуває на її території на підставі тимчасової посвідки на проживання для осіб без громадянства, сума виплаченої ОСОБА_1 допомоги є набутою нею безпідставно та підлягає поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1212 ЦК України.

Оскільки ОСОБА_1 добровільно повернути безпідставно отримані кошти відмовилась, позивач просив стягнути з неї 5 694,51 грн в судовому порядку.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопілоьської області від 28 березня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що законних підстав для стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених коштів не має, переплата пенсії відповідачу виникла внаслідок помилки, допущеної Тернопільським ОПФУ в Тернопільській області, яка не є рахунковою помилкою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року Тернопільське ОПФУ в Тернопільській області звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник вказує, що безпідставно набуті ОСОБА_1 грошові кошти у формі підвищення до пенсії, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 5 694,51 грн, підлягають поверненню, оскільки мала місце рахункова помилка працівників пенсійного фонду.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Тернопільського ОПФУ в Тернопільській області.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 18 квітня 2018 року справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких мотивів.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Средніково Радищенського району Ульяновської області, є особою без громадянства, прибула в Україну в червні 1995 року з Таджикистану, що підтверджується тимчасовою посвідкою на проживання для осіб без громадянства на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 27 вересня 2004 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тернопільському ОПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію.

В період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2016 року позивачем було виплачено відповідачу підвищення до пенсії встановлене Законом України "Про соціальний захист дітей війни" на загальну суму 5 694,51 грн.

Згідно з статтями 1, 2 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Державні соціальні гарантії дітям війни встановлюються з метою: визнання на державному рівні важкого життєвого шляху громадян України, чиє дитинство збіглося з роками Другої світової війни; надання дітям війни соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

При цьому, слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Як випливає із доводів позовної заяви, виплата відповідачу підвищеного розміру пенсії пов`язана з тим, що при призначені цієї виплати відповідним пенсійним органом не було враховано, що ОСОБА_1 не є громадянкою України, а тому на неї не поширюється гарантія зазначеного вище Закону.

Виходячи з цього, суду дійшли правильного висновку, що така помилка пенсійного органу не є рахунковою.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України та статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, які їх обґрунтовано спростували.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК Українипередбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки підстави для скасування ухалених у справі судових рішень відсутні, касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель