Справа № 369/9202/19
Провадження №2/369/3719/19
УХВАЛА

про залишення без руху

19.07.2019 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського Управління магістрального проводу ДП «Укрхімтрансаміак» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, зобов`язання провеcти нарахування на оплату листа непрацездатності та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського Управління магістрального проводу ДП «Укрхімтрансаміак» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, зобов`язання провеcти нарахування на оплату листа непрацездатності та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розглянувши матеріали позовної заяви вважаю, що вона не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, зокрема позивачем не доданий до позову обґрунтований розрахунок суми, яку просить стягнути позивач в рахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу, прохальна частина позову не містить відповідної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та не конкретизовані суми нарахувань, які він просить здійснити по листу непрацездатності.

Позивач, зокрема, просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, проте не надає докази в обґрунтування цієї вимоги, розрахунок середнього заробітку.

Також, як вбачається із матеріалів справи, прохальна частина позову містить вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу. Дана вимога зазначена у загальному вигляді, оскільки жодних даних та розрахунків заборгованості із заробітної плати із зазначенням робочих днів вимушеного прогулу, а також відповідних довідок щодо середньоденної/середньомісячної заробітної плати до суду не надано.

Таким чином, наявні підстави для висновку, що позивачем до позовної заяви не долучено, у відповідності до кількості сторін у справі, копію позовної заяви з належним чином засвідчених копій доказів (в порядку, встановленому чинним законодавством) із зазначенням на кожній з них про підтвердження відповідності копії поданого письмового доказу відповідному оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Окрім того, як вбачається зі змісту позовних вимог позову, що позивачем ставиться питання: 1) визнання незаконним наказу про звільнення; 2) поновлення на роботі; 3) стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 4) про зобов`язання здійснити нарахування по виплаті листа непрацездатності.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відтак, з огляду на зміст позовних вимог позивачем ставиться 2 позовні вимоги немайнового характеру та 1 позовна вимога майнового характеру.

Позивач з огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за позовною вимогою про поновлення на роботі.

Відтак, сплаті підлягає судовий збір за подання 1 позовної вимоги немайнового характеру про визнання наказу про звільнення незаконним та позовної вимоги майнового характеру про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Частина 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки, за позовні вимоги, які випливають із трудових відносин, крім подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, судовий збір справляється за ставками, визначеними підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 цього Закону.

Саме така правова позиція висловлена Верховним судом у справі за №127/6694/17 від 05 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір".

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору.

Так, згідно із п.1 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір" у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялись позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена.

Так, за п.1 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

На підставі наведеного, вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та вимога про визнання незаконним наказу про звільнення вимогами, які оплачуються судовим збором.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного суду України від 16.10.2016 року у справі № 761/14537/15-ц та від 30.11.2016 року у справі № 6-1121цс16.

Відповідно до висновку, викладеного у п.п.57,58 постанови Верховного суду по справі №910/4518/16 від 30.01.2019 року, За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, як зазначила Велика Палата Верховного суду України у своїй постанові від 30 січня 2019 року по справі №910/4518/16, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, відповідно до вимог Закону України „Про судовий збір від 08 липня 2011 року № 3674-VI зі змінами, позивачу необхідно сплатити судовий збір.

Так, згідно п.п.1 п.1 ч.2ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Враховуючи вищевикладене позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн. за вимогу немайнового характеру про визнання незаконним наказу про звільнення та сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру, вказати ціну позову у відповідності до п. 3 ст. 175 ЦПК України, та конкретизувати позовні вимоги, щодо стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та нарахування на оплату листа непрацездатності.

Виходячи з положень ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 175, 177, 185, ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївського Управління магістрального проводу ДП «Укрхімтрансаміак» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, зобов`язання провеcти нарахування на оплату листа непрацездатності та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків шляхом направлення йому копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В. Дубас