Справа № 466/2321/18 Головуючий у 1 інстанції: Луців- Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/694/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 22 січня 2019 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Під Голоском-410» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Під Голоском-410» про визнання незаконним нарахування боргу,

в с т а н о в и л а:

У березні 2018 року Львівське комунальне підприємство (далі - ЛКП) «Під Голоском-410» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинку за період з 01.11.2014 року по 30.11.2017 року в розмірі 2313 грн. 71 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що будинок АДРЕСА_1 , в якому проживають відповідачі і є співвласниками квартири АДРЕСА_1, знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Під Голоском-410 », яке у спірний період було виконавцем вказаного виду житлово-комунальних послуг.

Відповідачі надані житлово-комунальні послуги не оплачували, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яку відповідачі в добровільному порядку не бажають погашати.

Зазначає, що у грудні 2017 року ЛКП «Під Голоском-410» зверталось із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за вказані вище житлово-комунальні послуги, однак, ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 26.02.2018 року виданий судовий наказ від 26.12.2017 року за заявою боржника було скасовано.

У квітні 2018 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ЛКП «Під Голоском-410», в якому просив визнати незаконним та безпідставним нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинку за період з 30.09.2011 року по 28.02.2018 року в розмірі 4153 грн. 24 коп. та скасувати цю заборгованість

Свої позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 30.09.2011 року встановлено факт відсутності між ним та ЛКП «Під Голоском-410» договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і заборонено нараховувати плату за такі послуги до часу укладення договору відповідно до чинного законодавства.

Зазначає, що вказане вище рішення суду було враховано Апеляційним судом Львівської області при розгляді справи №466/2014/15 за черговим позовом ЛКП «Під Голоском-410» про стягнення заборгованості за вказаний вид житлово-комунальних послуг, рішенням якого від 19.11.2015 року відмовлено у задоволенні позову, однак, всупереч цим судовим рішенням, ЛКП «Під Голоском-410» незаконно з 30.09.2011 року продовжував нараховувати плату за вказаний вид житлово-комунальних послуг без договору, який було ним ( ОСОБА_1 ) підписано лише 17.03.2018 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 22.01.2019 року позов ЛКП «Під Голоском-410» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно в користь ЛКП «Під Голоском-410» 2065 грн. 34 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2015 року по 30.11.2017 року в межах трирічного строку позовної давності.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ЛКП «Під Голоском-410» 962 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ЛКП «Під Голоском-410» відмовити у повному обсязі за безпідставністю позовних вимог, а його зустрічний позов задовольнити.

Апелянт зазначає, що суд не врахував обставин, встановлених судовими рішеннями, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом та заперечень на позовні вимоги позивача за первісним позовом.

Вважає, що висновки суду про те, що він відмовлявся від укладення договору з ЛКП «Під Голоском-410», є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки саме він неодноразово пропонував ЛКП «Під Голоском-410» укласти договір, на підтвердження чого надав суду письмові докази, яким суд не дав належної правової оцінки.

Звертає увагу, що до укладення договору, ЛКП «Під Голоском-410» не мало права нараховувати йому плату за вказаний вид житлово-комунальних послуг, і цей факт встановлено названими вище рішеннями судів.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13.08.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 21.08.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , у якій вони зареєстровані та проживають з 1987 року (а.с.4).

Вказаний будинок у спірний період знаходився на обслуговуванні ЛКП «Під Голоском-410», яке було виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Договору про надання вказаного виду житлово-комунальних послуг між сторонами у спірний період укладено не було.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за послуги з утримання будинку по квартирі відповідачів (а.с.5), заборгованість за вказаний вид житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2014 року по 30.11.2017 року становить 2313 грн. 71 коп. з урахуванням пільг та призначеної субсидії за цей період.

За заявою ЛКП «Під Голоском-410», Шевченківським районним судом м.Львова 26.12.2017 року видано судовий наказ про солідарне стягнення з відповідачів у користь позивача заборгованості за вказані вище житлово-комунальні послуги в розмірі 2313 грн. 71 коп. та 800 грн. судового збору, який ухвалою цього суду від 26.02.2018 року скасований за заявою відповідача ОСОБА_1 (а.с.6, 7).

Отже, звернувшись у грудні 2017 року до суду із заявою про видачу судового наказу, позивач ЛКП «Під Голоском-410» перервав перебіг позовної давності, після чого перебіг позовної давності розпочався заново, що в повній мірі узгоджується із нормою статті 264 ЦПК України, а тому правових підстав застосовувати наслідки спливу позовної давності до заявлених позивачем вимог не було, оскільки вони заявлені в межах трьох років, які передували зверненню позивача із заявою про судовий наказ, однак, позивач рішення суду не оскаржував, погодившись із стягненням у його користь заборгованості лише за період з 01.03.2015 року по 30.11.2017 року, розмір якої судом визначено правильно - 2065 грн. 34 коп.

Що ж стосується доводів апелянта щодо безпідставності заявлених до нього вимог, то необхідно зазначити наступне.

У відповідності до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Спеціальними нормативно-правовими актами, які регулюють правовідносини щодо надання вказаного виду житлово-комунальних послуг, є, зокрема, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45), Правила утримання жилих будинків і прибудинкових територій, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) та інш.

Так, обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплатити надану виконавцем послугу закріплений у п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45), передбачено, що власник квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом;

Таким чином, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідачів від обов`язку оплатити за надані їм послуги, оскільки такий обов`язок у них виникає в силу закону.

Доводи сторони апелянта про те, що суд не врахував обставин, встановлених судовими рішеннями, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом і в заперечення вимог позивача за первісним позовом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ці рішення стосуються іншого періоду заборгованості, ніж у даній справі, і, окрім того, як правильно вказав суд першої інстанції, позивач ЛКП «Під Голоском-410» пропонував апелянту укласти договір відповідно до встановленої законом типової форми договору на вказаний вид житлово-комунальних послуг, однак, договір відповідачем ОСОБА_1 не підписувався, оскільки відповідач пропонував свої умови, які не відповідали положенням Типового договору (а.с.14-16, 56-58).

Крім того, відповідно до ч.7 ст.82 ЦПК України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Таким чином, правових підстав для скасування чи зміни рішення суду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 немає, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Враховуючи те, що сплату судового збору за подання апеляційної скарги апелянту було відстрочено до ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, тому такий підлягає стягненню з нього в дохід держави.

При цьому, колегія суддів з урахуванням вимог ст.136 ЦПК України та майнового стану апелянта - отримання доходу у виді пенсії, вважає за можливе зменшити розмір відстроченого судового збору до 1057 грн., що відповідає розміру судового збору, обрахованого для подання апеляційної скарги на рішення у справі за майновою вимогою фізичної особи.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.