Справа № 502/1134/19
23 серпня 2019 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді Масленикова О. А.,
за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
Шевченківського старостинського округу № 1 Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області
про встановлення факту належності та визнання права власності
Представник позивача звернувся до суду з позовом до Шевченківського старостинського округу № 1 Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , який на день смерті проживав в АДРЕСА_1 ). На день смерті спадкодавця залишилося спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку за вказаною адресою. Позивач, ОСОБА_2 відповідно до ст.529 ЦК Української РСР є спадкоємцем за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину в порядку ст.549 ЦК Української РСР, тобто вступила в управління спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 ). ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишила на ім`я позивача заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області від 10 грудня 2013 року. Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилося спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 ). Позивач, ОСОБА_2 відповідно до ст.1235 ЦК України є спадкоємцем за заповітом, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкодавці, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в зареєстрованому шлюбі не перебували. Спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач, ОСОБА_2 прийняла в порядку ст.1269 ЦК України, тобто шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Так приватним нотаріусом Кілійського районного округу Одеської області Богачовою Н.М. було заведено спадкову справу за №39/2016 за заявою про прийняття спадщини від імені позивача, ОСОБА_2 , 1962 року народження. 28 серпня 2017 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за реєстровим №984, на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,0025 гектарів, яка надана для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, кадастровий номер 522385900:01:001:0445 . Тобто спадщину нотаріусом було видано позивачу, на майно, на яке були правовстановлюючі документи. Інших спадкоємців, в тому числі за законом та осіб які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) належав до складу колгоспних дворів, згідно записів погосподарської книги №3 за 1991 рік, особовий рахунок № НОМЕР_2 (1991-1996). Станом на 16 квітня 1991 року до складу колгоспного двору входили: ОСОБА_3 , 1935 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 голова колгоспного двору, та ОСОБА_4 , 1933 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина, член колгоспного двору. Таким чином житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належав по 1/3 частці кожному голові та членам колгоспного двору. За життя спадкодавців так і не було виготовлено правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на побудований житловий будинок, акт про ведення в експлуатацію вказаного житлового будинку, також відсутній, відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок. Позивач, ОСОБА_2 як спадкоємець за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 має право на житловий будинок за вказаною адресою по 1/2 частині в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачовій Н.М. позивачам було надано роз`яснення №227/01-16 від 6 червня 2019 року щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, що не дає можливості видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому нотаріус радила звернуться до суду.
В зв`язку з зазначеним, представник позивача просив суд:
- встановити факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 , - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати за позивачем, ОСОБА_2 , 1962 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 41,9 кв.м., загальною площею 80,9 кв.м., господарських будівель: літ.Б - гараж, літ.В - комора, літ.Г - сарай, літ.Д - сарай, літ.Е - сарай, літ.Ж - убиральня, 1-5, І надвірні споруди, у тому числі на 1/2 частину будинку в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/2 частину будинку в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.
Представник відповідача Шевченківського старостинського округу № 1 Кілійської міської ради Кілійського району Одеської областіповідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , зареєстрованого с. Шевченкове с/радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 142, - рос. « ОСОБА_3 » та рос. « ОСОБА_4 »є батьками рос. « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Шлюб між « ОСОБА_8 » та рос. « ОСОБА_2 » був укладений 25.01.1986 року, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_5 від 25.01.1986 року, актовий запис № 63. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_2 ».
Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_6 , виданого в с. Шевченкове сільською Радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 59, рос. « ОСОБА_3 », помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 428, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно довідки Шевченківської сільської ради Одеської області Кілійського району № 1980/02.01.23 від 18.11.2015 р. ОСОБА_4 , 1933 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 із 1962 р. до дня смерті. На день смерті за вказаною адресою постійно проживала дочка - ОСОБА_2 , 1962 р.н.
За заповітом посвідченим секретарем виконавчого комітету Шевченківської сільської ради Кілійського району 10.12.2013 р., ОСОБА_4 заповідала все свої майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося і взагалі все на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 1088 від 06.06.2019 року, двір в селі АДРЕСА_1 ), станом на 16 квітня 1991 р. відносився до складу колгоспних дворів. До складу двору входили: ОСОБА_3 , 1935 р.н., голова двору, помер 1993 р .; ОСОБА_4 , 1933 р.н., дружина, померла 2015 р.
Згідно технічного паспорту, складеного КРБТІ від 21.05.2015 р., житловий будинок по АДРЕСА_1 складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 41,9 кв.м., загальною площею 80,9 кв.м., літ. Б - гараж, літ. В - комора, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж- убиральня, № 1-5, І надвірні споруди.
Як вбачається з інформаційного листа від 06.06.2019 р. № 227/01-16, приватний нотаріус Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачова Н.М. на підставі звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 роз`яснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку.
З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 56761443 від 05.07.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , 15.03.2016 р. приватним нотаріусом Богачовою Н.М була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 58710625 та номером у нотаріуса 39/2016.
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 56761444 від 05.07.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., заповідачем є ОСОБА_4 , номер у спадковому реєстрі 44583803, дата посвідчення 06.12.1999 р., місце посвідчення Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області.
З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 56761452 від 05.07.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що інформація відносно ОСОБА_3 відсутня.
Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 56761453 від 05.07.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що інформація відносно ОСОБА_3 відсутня.
При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права:
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року.
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.
Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.
Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги представника позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній і вказані особи дійсно входили до складу відповідного колгоспного двору.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в
рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.
Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 81, 207, 259, 263-265, 280-282, 315 ЦПК, ст. ст. 16, 1261,1233 ЦК, ст. 529 ЦК УРСР України, суд -
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Шевченківського старостинського округу № 1 Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності - задовольнити повністю.
Встановити факт належності житлового будинку в АДРЕСА_1 , - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 , який відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 41,9 кв.м., загальною площею 80,9 кв.м., господарських будівель: літ. Б - гараж, літ. В - комора, літ. Г - сарай, літ. Д - сарай, літ. Е - сарай, літ. Ж - убиральня, № 1-5, І надвірні споруди, у тому числі на 1/2 частину будинку в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/2 частину будинку в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников