Справа № 646/5700/19
№ провадження 2-о/646/126/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Косової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій зазначив, що є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у в с. Петро - Миколаївка, Лутугинського району, Луганської області. Заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові із заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , однак йому було відмовлено у здійсненні державної реєстрації смерті, оскільки представлені документи заповнені російською мовою та не має юридичної сили на території України. Смерть ОСОБА_2 відбулася на тимчасово окупованій територій України, на якій неможливо отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актив цивільного стану. Тому заявник просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , в с. Петро - Миколаївка , Лутугинського району, Луганської області.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, звернувся до суду із клопотанням в якому просив, розглядати справу за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з медичного свідоцтва про смерть № 93 від 25 червня 2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Петро - Миколаївка, Лутугинського району, Луганської області.

Правилами частини 2 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року та Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» зазначене в заяві місце смерті ОСОБА_2 , с. Петро - Миколаївка, Лутугинського району, Луганської області є тимчасово окупованою територією України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові із заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , однак йому було відмовлено у здійсненні державної реєстрації смерті, оскільки представлені документи заповнені російською мовою та не мають юридичної сили на території України.

Оскільки смерть ОСОБА_2 відбулася на тимчасово окупованій територій України, заявник не має змоги отримати медичний документ, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актив цивільного стану.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.13Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.

Приписами п.8 ч. 1ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність сумнівів щодо смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у в с. Петро - Миколаївка, Лутугинського району, Луганської області. З вищенаведених причин заявник - син померлої, позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть матері, яке є легітимним на території України, тому вважає за можливе встановити факт смерті ОСОБА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 315-319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення: громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у в с. Петро - Миколаївка, Лутугинського району, Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: В. А. Єжов