УХВАЛА

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 758/6082/13-ц

провадження № 61-1888св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 , подану її представником - адвокатом Самойловим Дмитром Євгеновичем, про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання довіреності і договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

Провадження у судах першої та апеляційної інстанцій

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася з позовом, уточненим у січні 2015 року, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання довіреності і договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16 липня 2015 року, ухваленим у складі судді Васильченка О. В., у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Подільського районного суду міста Києва від 16 липня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано недійсною довіреність, видану від імені ОСОБА_1 , для представництва її інтересів ОСОБА_4 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7. 7 грудня 2010 року і зареєстровану у реєстрі за номером 1186.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 30 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за номером 2880.

Витребувано із володіння ОСОБА_3 у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 житлових кімнат, загальною площею 54,0 кв.м, в тому числі житловою площею 31,40 кв.м.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Провадження у суді касаційної інстанції

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року і закрити провадження у справі або залишити заяву без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі. Зупинено виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У 2018 році справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 9 липня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року - без змін. Поновлено виконання рішенняАпеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року.

Короткий зміст вимог заяви про роз`яснення постанови та її обґрунтування

У травні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Самойлов Д. Є. подав заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року.

Зазначив, що на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом спору, у ході розгляду справи накладено арешт. Питання про його скасування Верховний Суд при прийнятті постанови не вирішив.

Київський апеляційний суд відмовився роз`яснити рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року в частині, що стосується скасування арешту квартири.

За таких обставин адвокат Самойлов Д. Є. просив Верховний Суд роз`яснити постанову від 26 вересня 2018 року в частині щодо скасування застосованих заходів забезпечення позову, а саме арешту квартири АДРЕСА_1 .

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті додаткової постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви, суд дійшов таких висновків.

Стаття 151 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, встановлювала, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 27 травня 2013 року та від 22 січня 2015 року застосовано у справі заходи забезпечення позову і накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 до вирішення цієї справи судом.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 158 ЦПК України визначає порядок скасування заходів забезпечення позову.

Так, суд, який вжив заходи забезпечення позову, може скасувати їх з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Таким чином, заходи забезпечення позову у виді арешту спірної квартири, застосовані у цій справі судом першої інстанції, можуть бути скасовані цим же судом за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Стаття 271 ЦПК України визначає, що за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Аналіз положень цієї статті дозволяє стверджувати, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення, а підставою для роз`яснення такого рішення є утруднення чи неможливість його виконання.

Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний і зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття якого викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року, яку просить роз`яснити адвокат Самойлов Д. Є., спір по суті не вирішено, а залишено без змін рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Дана постанова не підлягає примусовому виконанню, не допускає кілька варіантів тлумачення і у ній у зрозумілій формі викладені мотиви, з яких виходив касаційний суд при її прийнятті, тому це судове рішення не підлягає роз`ясненню у порядку статті 271 ЦПК України.

Крім того, питання, які порушує у заяві роз`яснення постанови адвокат Самойлов Д. Є., вирішуються у іншому порядку, а саме шляхом подання заяви про скасування заходів забезпечення позову відповідно до статті 158 ЦПК України.

За таких обставин касаційний суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні заяви, поданої її представником - адвокатом Самойловим Д. Є., про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року.

Керуючись статтями 158, 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні заяви, поданої її представником - адвокатом Самойловим Дмитром Євгеновичем, про роз`яснення постанови Верховного Суду від 26 вересня 2018 року відмовити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. А. Стрільчук С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний О. В. Ступак