Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 750/10893/16-ц

провадження № 61-32155св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , відповідачі: Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 , Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 лютого 2017 року у складі судді Логвіної Т. В. та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2017 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Лакізи Г. П., Харечко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - Деснянський ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області), Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), ОСОБА_2 , Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - ГТУЮ у Чернігівській області), третя особа - ОСОБА_3 , про застосування наслідків недійсності правочину.

Позовна заява мотивована тим, що 09 грудня 2015 року було проведено електронні торги з реалізації 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . Переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_1 , який сплатив суму у розмірі 22 206,50 грн за придбане майно, з яких кошти у сумі 21 096,17 грн були перераховані на депозитний рахунок Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (далі - Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ ВДВС Чернігівського МУЮ).

ОСОБА_1 сплатив ДП «Сетам» гарантійний внесок за участь у торгах в розмірі 1 110,33 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 червня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2016 року, у справі № 750/3124/16-ц позов ОСОБА_2 до ДП «Сетам», Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ, ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів задоволено. Визнано недійсними результати електронних торгів з реалізації 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , проведених 09 грудня 2015 року, протокол проведення електронних торгів № 133071 та акт державного виконавця від 18 грудня 2015 року про проведення електронних торгів.

На підставі вищевказаного ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог, просив суд: зобов`язати Деснянський ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 ; стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача грошові кошти в сумі 22 206,50 грн, що внесені в якості сплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, - 1/5 частину квартири

АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачів на користь позивача відсотки за користування грошовими коштами позивача в порядку статті 536 ЦК України у розмірі 4 536,72 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 лютого

2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 21 096,17 грн, внесені в якості сплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, а саме за 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ДП «Сетам» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 110,33 грн, сплачені в якості гарантійного внеску за участь в електронних торгах.

Зобов`язано Деснянський ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин. Отже, є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів, внесених в якості сплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, та гарантійного внеску за участь в електронних торгах. Проте, відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення відсотків за користування грошовими коштами позивача, оскільки в даному випадку положення статті 536 ЦК України застосуванню не підлягають.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2017 року рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 лютого

2017 року в частині зобов`язання Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській областів порядку реституції здійснити повторний продаж

1/5 частини квартири АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 лютого

2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області про стягнення процентів за користування грошовими коштами в порядку статті 536 ЦК України за період з 15 вересня 2016 року по 07 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Стягнуто з Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській областіна користь ОСОБА_1 1 261,32 грн процентів за користування грошовими коштами за період з 15 вересня 2016 року по 07 лютого

2017 року.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 лютого

2017 року змінено в частині розподілу судових витрат між сторонами, доповнивнено п`ятий абзац резолютивної частини реченням наступного змісту: «Стягнуто з Деснянського ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській областіна користь ОСОБА_1 320 грн у рахунок відшкодування судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову».

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що продавцем за укладеним за результатами торгів договором є Деснянський ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області, з якого і підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти, внесені позивачем в якості оплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах. Крім того, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків користування грошовими коштами в порядку статті 536 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Деснянський ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що грошові кошти у розмірі 21 096,17 грн, що були перераховані позивачем на депозитний рахунок виконавчої служби були розподілені державним виконавцем, з яких 19 096,17 грн були перераховані на рахунок стягувача ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за аліментами. Отже, саме ОСОБА_3 є стягувачем у виконавчому провадженні і реалізація з прилюдних торгів (аукціону) арештованого майна проводилась з метою задоволення вимог стягувача, тому до неї має бути заявлено позов.

Крім того, апеляційний суд необґрунтовано прийняв до уваги правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України у справі

№ 6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року, оскільки справа стосувалась подібних, але інших за своєю природою правовідносин, де майно реалізовувалося з прилюдних торгів спеціалізованою торгівельною організацією на підставі укладеного з ВДВС договору. Крім того, викладена правова позиція не визначає виконавчу службу як вигодонабувача у правочині.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ДП «Сетам», ОСОБА_2 , ГТУЮ у Чернігівській області до апеляційного суду не оскаржувалось, тому не підлягає перегляду в цій частині в касаційному порядку.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 750/10893/16-ц (провадження № 61-32155св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до акта старшого державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ про проведені електронні торги

від 18 грудня 2015 року, виданого на підставі протоколу проведення електронних торгів № 133071 від 09 грудня 2015 року (лот № 109843),

09 грудня 2015 року проведено електронні торги з реалізації 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .

Переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_1 , який сплатив суму у розмірі 22 206,50 грн за придбане майно, з яких: кошти у сумі 21 096,17 грн перераховані на депозитний рахунок Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ. Боржник - ОСОБА_2 , який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 та має право власності на 1/5 частини квартири, що знаходиться за вказаною адресою.

Відповідно до платіжного доручення від 15 грудня 2015 року № 11

ОСОБА_1 як переможець електронних торгів сплатив 21 096,17 грн «коштів за придбання прот. №133071 від 09 грудня 2015 року, лот № 109843, ЄДРВП № 13343585», отримувач - Деснянський ВДВС Чернігівського МУЮ.

Згідно з платіжним дорученням від 03 грудня 2015 року № 1 ОСОБА_1 сплатив отримувачу - ДП «Сетам» гарантійний внесок за участь у торгах в розмірі 1 110,33 грн.

рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 червня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2016 року, у справі № 750/3124/16-ц позов ОСОБА_2 до ДП «Сетам», Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ, ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів визнано недійсними результати електронних торгів з реалізації 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , проведених

09 грудня 2015 року, протокол проведення електронних торгів № 133071 та акт державного виконавця від 18 грудня 2015 року про проведення електронних торгів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Частинами четвертою, п`ятою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі мтаттею 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

За правилами статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру електронних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з електронних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Закону України «Про нотаріат»).

Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку та можливим є застосування правових наслідків недійсності правочину, визначених статтею 216 ЦК України.

Вирішуючи спір в частині стягнення грошових коштів, внесених в якості оплати за нерухоме майно, придбане на прилюдних торгах, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положеннямпро порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом міністерства юстиції від 27 жовтня 1999 року № 68/5, (далі - Положення № 68/5

(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

За змістом пункту 3.11 Положення № 68/5 спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна.

Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин.

Відповідно до пункту 4.14 Положення № 68/5 про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору.

Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією.

У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником ВДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з ВДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року.

Встановивши, що продавцем за укладеним за результатами торгів договором є Деснянський ВДВС міста Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області, та врахувавши, що ОСОБА_1 як переможець електронних торгів сплатив кошти за нерухоме майно, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про зобов`язання здійснити повторний продаж частини квартири у порядку реституції та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини сьомої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Встановивши, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 відсутня, та врахувавши, що відсутні підстави для зобов`язання зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами в порядку статті 536 ЦК України та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що, якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

Доводи касаційної скарги про те, що суд необґрунтовано прийняв до уваги правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України у справі

№ 6-1884цс15 від 18 листопада 2015 року, оскільки справа стосувалась подібних, але інших за своєю природою правовідносин, колегія суддів не бере до уваги, оскільки на час виникнення спірних правовідносин порядок проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна було врегульовано Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 (далі - Порядок № 656/5) та, відповідно, чиним на момент проведення електронних торгів, які відбулися 09 грудня 2015 року.

Розділом ІІ Порядку № 656/5 визначено, що передача майна на реалізацію здійснюється відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, реалізація арештованого майна на електронних торгах відбувається у рамках Закону України «Про виконавче провадження» та відрізняється від реалізації арештованого майна на прилюдних торгах лише тим, що здійснюються у електронній формі.

Пунктом 4 розділу ІХ Порядку № 656/5 передбачено, що після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна як на прилюдних, так і на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних або електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, а відтак є правочином.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині

є достатньо обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 21 лютого

2017 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській областівід 18 травня 2017 року про застосування наслідків недійсності правочину залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська І. В. Литвиненко В. В. Сердюк