Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 464/3644/18

провадження № 61-10154св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М.

М.,

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_2,

субєкт оскарження старший державний виконавець Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року у складі судді Тімченко О. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 12 квітня

2019 року в складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст скарги

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції

у Львівській області (далі - Сихівського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області) ОСОБА_3 від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження

№ 56585121 за виконавчим листом № 2-2632/11, виданим Сихівським районним судом м. Львова 20 лютого 2012 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» (далі ― ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») 79 358,46 доларів США, що еквівалентно 63 2701,19 грн, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та нарахованої пені за кредитним договором № 014/08-5/9203-СК

від 15 лютого 2006 року.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець безпідставно відкрив виконавче провадження за вказаним виконавчим листом, оскільки повинен був його повернути стягувачу у зв'язку із закінченням строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року, залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року,

у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Суди виходили із того, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 15 червня 2015 року вказаний виконавчий лист повертався стягувачеві у звязку

з неможливістю виконання рішення суду.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня

1999 року (в редакції чинній на момент повернення виконавчого листа стягувачу)

у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю

в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років. У пункті 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчий лист № 2-2632/11 повторно подано на виконання 11 червня 2018 року.

З урахуванням наведеного, строк для предявлення виконавчого листа до виконання не є пропущеним, а тому державним виконавцем у відповідності до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2018 року.

Аргументи учасників справи

У травні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю і ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що повторно пред'явити виконавчий лист до виконання стягувачу необхідно було в межах річного строку - до 15 червня

2016 року відповідно до статті 22 та частини пятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»від 21 квітня 1999 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що стягувачем не пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання є таким, що суперечить фактичним обставинам справи та вимогам пункту 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.

Старший державний виконавець Сихівського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ― ТОВ «ФК «Профіт Капітал») подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просять залишити скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Старший державний виконавець Грень У. П. вказує, що враховуючи статтю 12 Закону України «Про виконавче провадження» та пункт 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону від 02 червня 2016 рокустрок пред'явлення виконавчого документу не пропущений, а тому дії державного виконавця вчинені відповідно до вимог цього Закону.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зазначає, що питання строку для пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання вже було предметом розгляду по справі № 2-2632/11.

Зокрема, Сихівський районний суд м. Львова ухвалою від 22 січня 2018 року відмовив у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про поновлення строку для пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання. Однак, відмовляючи у задоволенні такої заяви, суд першої інстанції виходив із того, що строк для пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання стягувачем не пропущений.

Ця ухвала разом з іншими документами була долучена стягувачем до заяви

від 11 червня 2018 року про примусове виконання рішення суду, а тому

у державного виконавця були відсутні правові підстави вважати, що строк пред'явлення виконавчих листів пропущений.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини не пропущення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» строку пред'явлення виконавчих листів до виконання встановлені у справі №2-2632/11, а тому не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

31 травня 2019 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 січня 2012 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 79 358 доларів 46 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 632 701,19 грн, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та нарахованої пені за період

з 18 вересня 2010 року по 07 жовтня 2011 року за кредитним договором

№ 014/08-5/9203-СК від 15 лютого 2006 року та судові витрати в розмірі 3 012,00 грн. На підставі вказаного рішення суду Сихівським районним судом м. Львова

20 лютого 2012 року видано виконавчі листи № 2-2632/11, які представник позивача отримав 29 лютого 2012 року.

15 червня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-2632/11 виданого 20 лютого

2012 року Сихівським районним судом м. Львова, у звязку з неможливістю виконання рішення суду.

28 вересня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» укладений договір відступлення права вимоги № 114/25t, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «Вектор Банк» набув права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_4

28 вересня 2016 року укладено договір факторингу № 114/25t між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал», згідно якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договорами № 014/08-5/9203-СК від 15 лютого 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_4 та за договором поруки

№ 014/08-5/9203-СК від 15 лютого 2006 року укладеним із ОСОБА_2

19 червня 2017 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до Сихівського районного суду

м. Львова подано заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні та поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2017 року у справі

№ 2-2632/11 заяву ТОВ «ФК «Профіт Капітал» задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2017 року ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 листопада 2017 року в частині поновлення ТОВ «ФК «Профіт Капітал» строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання скасовано і передано це питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22 січня 2018 року, яка не оскаржувалась, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Профіт Капітал» про поновлення наведеного строку відмовлено. Відмовляючи у задоволенні такої заяви, суд першої інстанції виходив із того, що строк для пред'явлення вказаного виконавчого листа до виконання стягувачем не пропущений.

Виконавчий лист № 2-2632/11 повторно подано на виконання 11 червня 2018 року.

Державним виконавцем винесено постанову від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56585121.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції чинній на час набрання законної сили рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12 січня

2012 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У пункті 1 частини другої статті 22 вказаного Закону передбачено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення,

а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Тобто, дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року

№ 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» свідчить, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. Цим пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду

від 15 травня 2019 року у справі № 640/4782/15-ц.

Ураховуючи наведене, за встановлених у справі обставин вбачається, що строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання закінчився 15 червня

2016 року, у зв'язку з чим, за відсутності судового рішення про поновлення стягувачу такого строку, старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 безпідставно відкрито виконавче провадження № 56585121 за виконавчим листом № 2-2632/11, виданим 20 лютого 2012 року Сихівським районним судом м. Львова, на підставі заяви

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» від 11 червня 2018 року.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що стягувачем не пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання є таким, що суперечить фактичним обставинам справи та пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково й ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення скарги.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення скасовуються, то судові витрати стягувача по сплаті судового збору при поданні апеляційної та касаційної скарг покладаються на орган державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 400, 412, 416, 451 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 12 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56585121 за виконавчим листом №2-2632/11, виданим Сихівським районним судом м. Львова 20 лютого 2012 року, задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 13 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56585121 за виконавчим листом

№ 2-2632/11, виданим Сихівським районним судом м. Львова 20 лютого 2012 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль» 79 358,46 доларів США, що еквівалентно 632 701,19 грн, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом та нарахованої пені за кредитним договором № 014/08-5/9203-СК від 15 лютого 2006 року.

Стягнути з Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарги в загальному розмірі 736,60 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І.

О. Дундар

Є.

В. Краснощоков

М.

М. Русинчук