Дата документу 18.12.2019 Справа № 688/3606/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 688/3606/18Головуючий у 1-й інстанції Стручкова Л.І. Повний текст рішення складено 26.04.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/2360/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (а.с. 3-4), в якому просила позбавити відповідача батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 25.04.2016 року зареєстровано їх з відповідачем шлюб. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. З моменту народження і по теперішній час відповідач сина не бачив жодного разу. Не забирав його з пологового будинку, не провідував. Аліменти, стягнуті рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, відповідач не сплачує. Сума боргу становить 22282,37 грн. Відповідач ОСОБА_2 жодного з покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Ніяким чином не піклується про свою дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В. (а.с.1).

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (суддя Козачук С.В. а.с. 18) провадження у цій справі відкрито.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області (а.с. 18) дану справу передано на розгляд за підсудністю до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

В автоматизованому порядку визначено суддю Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Стручкову Л.І. у цій справі (а.с.23).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (а.с.24) провадження у цій справі відкрито.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року (а.с. 85-87) у задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

За заявою відповідача зазначене заочне рішення судом першої інстанції не переглядалось.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 95-98) просила заочне рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.А. та Маловічко С.В. (а.с. 108).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 111) апеляційне провадження у цій справі відкрито, призначено до апеляційного розгляду (а.с. 113).

В автоматизованому порядку суддею Кухарем С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 126-127).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.128) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконфернції в порядку задоволення заяви позивача (а.с. 123).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судовому засіданні 11 липня 2019 року (а.с. 140-141) апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті за відсутністю повідомлених апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи відповідача та представника третьої особи: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 у режимі відеоконференції, яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що відповідач живе окремо від дитини, дитину з пологового будинку не забирав, участі у вихованні дитини не приймає, фінансово не допомагає, з відповідача аліменти стягнуті за рішенням суду 2017 року, але він їх не сплачує, навіть, у примусовому порядку, жодного разу відповідач дитину не бачив, дитина не знає батька; шлюб із відповідачем розірвано у жовтні 2018 року за рішенням суду за позовом ОСОБА_1 , який ОСОБА_2 визнав, повідомивши про це суд в телефонному режимі, у розгляді цієї справи оголошено перерву, з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в апеляційному суді працює фактично 18 суддів із 40 суддів за штатом), а також відпустки судді-доповідача (а.с. 179), в порядку задоволення клопотання позивача, заявленого нею після роз`яснення їй апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України права на заявлення такого клопотання, а також наслідків незаявлення останнього, що справа буде переглядатись апеляційним судом на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів; витребувано ухвалою апеляційного суду в строк до 01 серпня 2019 року (а.с.143) у Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, як органу опіки та піклування, обґрунтування та матеріали, на підставі яких був складений, виданий ним у цій справі висновок №01-23/3016 від 18.09.2018 року про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , тел.. матері НОМЕР_2 ) для долучення до матеріалів цієї справи.

На виконання вищезазначеної ухвали апеляційного суду Виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області, як орган опіки та піклування, надав обґрунтування та матеріали, на підставі яких був складений, виданий ним у цій справі висновок № 01-23/3016 від 18.09.2018 року про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини у цій справі, а саме: копію заяви ОСОБА_1 від 20.07.2018 року в орган опіки та піклування, копію довідки голови квартального комітету № 19, копію розрахунку заборгованості по аліментах, копію повідомлення Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, копії листів-викликів гр. ОСОБА_2 на засідання комісії з питань захисту прав дитини Шепетівського міськвиконкому, витяги з протоколів засідань комісії з питань захисту прав дитини від 09.08.2018 року та 12.09.2018 року (а.с. 166-174).

В автоматизованому порядку суддями Подліновою Г.С. та Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддів Кухаря С.В. та Маловічко С.В. у зв`язку із тривалими відпусткою та хворобою останніх (а.с. 194-195).

У судовому засіданні 18 вересня 2019 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився у судові засідання у цій справі, від отримання судових повісток ухиляється, останні повертаються на адресу апеляційного суду без вручення, за мобільним номером телефону НОМЕР_3 відповідача, наявним у матеріалах цієї справи, останній апеляційному суду повідомив нову адресу свого фактичного мешкання: АДРЕСА_4 , зазначав, що проти позбавлення батьківських прав заперечує, просив справу розглядом відкласти для надання заперечень (а.с.207), у зв`язку із чим розгляд цієї справи апеляційним судом було відкладено.

Проте, відповідач ОСОБА_2 у подальшому так й не надав апеляційному суду будь-яких заперечень (відзиву) проти апеляційної скарги позивача у цій справі.

Але розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 30 жовтня 2019 року, не відбувся та був відкладений у зв`язку із перебуванням судді-члена колегії Кочеткової І.В. у відрядженні,яке не є підставою для заміни судді у цій справі (довідка а.с. 220).

У судове засідання 18 грудня 2019 року повідомлені апеляційним судом з дотриманням вимог ЦПК України, у тому числі відповідач додатково за допомогою мобільного зв`язку, відповідач ОСОБА_2 (а.с.242) та представник третьої особи - Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, як органу опіки та піклування (а.с.232), втретє не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справ, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Встановлено, що апеляційне провадження у цій справі було відкрито ще 13.06.2019 року (ухвала а.с. 111).

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання відповідача ОСОБА_2 (а.с.242) та представника третьої особи - Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, як органу опіки та піклування, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши надані органом опіки та піклування (третьою особою у цій справі) обґрунтування та матеріали, на підставі яких був складений, виданий ним у цій справі висновок № 01-23/3016 від 18.09.2018 року про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини: копію заяви ОСОБА_1 від 20.07.2018 року в орган опіки та піклування, копію довідки голови квартального комітету № 19, копію розрахунку заборгованості по аліментах, копію повідомлення Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, копії листів-викликів гр. ОСОБА_2 на засідання комісії з питань захисту прав дитини Шепетівського міськвиконкому, витяги з протоколів засідань комісії з питань захисту прав дитини від 09.08.2018 року та 12.09.2018 року (а.с. 166-174) та матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, ст.ст.150, 164, 166 СК України, ст.ст.4, 10-13, 76-83, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України та виходив із такого.

Згідно із ч. ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, яка містить вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків.

Згідно із ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження (а.с.5).

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області №688/1665/17, яке набрало законної сили 03.11.2017 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.06.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). За вказаним рішенням суду видано виконавчий лист.

В матеріалах справи також міститься світлокопія постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а.с.7, 8).

З розрахунку заборгованості боржника по аліментам, який складено державним виконавцем Бердянського МРВ ДВС ГТУЮ №9586 вбачається, що станом на 31.01.2018 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 на утримання дитини складає 11120,85 грн. за період з червня 2017 року по січень 2018 року включно (а.с.9, 10).

Згідно із ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 складеного 21.03.2019 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 створила належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.73).

Орган опіки та піклування виконкому Шепетівської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що надав висновок №01-23/3016 від 18.09.2018 року (а.с.72).

Однак, у висновку жодним чином не відображено на підставі яких документів орган опіки та піклування встановив факт невиконання батьківських обов`язків. Висновок, на думку суду, є необґрунтованим, не містить жодних об`єктивних даних стосовно суті питання та даних щодо наявності чи відсутності винних дій в ухиленні батька від виховання сина, в ньому не зазначається доцільності втручання в життя дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав та висновків про те, яким чином позбавлення батьківських прав захистить інтереси дитини.

Як вже зазначено, законодавчо передбачено можливість позбавлення батька/матері судом батьківських прав, якщо він/вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову частину виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, хоча мають реальну можливість для цього.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п.15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141 СК України, випливає, що при вирішенні спору щодо позбавлення батьків батьківських прав, суд має враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом тільки в інтересах дитини.

Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 07.12.2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07.08.1996 року, п. 78). У цьому рішенні також зазначено, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказані вище доводи та посилання позивача не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу на думку суду не буде відповідати інтересам малолітнього ОСОБА_3 та не сприятиме позитивному результату в житті останнього.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Так, ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Встановлено та матеріалами цієї справи не спростовується, що відповідач ОСОБА_2 , як батько, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав відносно цієї дитини в силу вимог ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України.

Оскільки, в силу вимог ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Проте, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , навіть, жодного разу не бачив дитини, не забирав останньої з пологового будинку, аліменти на утримання дитини у добровільному порядку не сплачує, тому позивач, як мати дитини, звернулась для стягнення останніх з відповідача за рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року, і лише починаючи з 16 червня 2017 року (а.с.6,8), але відповідач не виконує і це рішення суду, заборгованість по аліментам з червня 2017 року становить 11120,85 грн. (а.с.10).

Обґрунтованим при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи у цій справі є висновок Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, як органу опіки та піклування, №01-23/3016 від 18.09.2018 року про доцільність позбавлення відповідача у цій справі - ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 72-76), з урахуванням у тому числі наданих останнім апеляційному суду обґрунтування та матеріалів, на підставі яких він був складений, а саме: копії заяви ОСОБА_1 від 20.07.2018 року в орган опіки та піклування, копії довідки голови квартального комітету № 19, копії розрахунку заборгованості по аліментах, копію повідомлення Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, копій листів-викликів гр. ОСОБА_2 на засідання комісії з питань захисту прав дитини Шепетівського міськвиконкому, витягів з протоколів засідань комісії з питань захисту прав дитини від 09.08.2018 року та 12.09.2018 року (а.с. 166-174).

Відповідач ОСОБА_3 свідомо зловживає своїми правами, як батька, та відповідача у цій справі, займаючи позицію бездіяльності,: не з`являвся на засідання комісії органу опіки та піклування, не подавав своїх пояснень з приводу своєї такої поведінки відносно дитини взагалі, ухилявся від отримання судових повісток у цій справі у суді першої інстанції та в апеляційному суді, змінює своє фактичне місце проживання і не повідомляє про це суд у цій справі у встановленому цивільним процесуальним законом порядку, отримує повідомлення апеляційного суду про дату, час та місце розгляду цієї справи лише за мобільним зв`язком (а.с.130, 207,242), не подавав свого відзиву на позов позивача у суді першої інстанції та відзиву на апеляційну скаргу позивача в апеляційному суді у цій справі, хоча просив в апеляційного суду додатковий час для цього, не виказуючи та не надаючи, таким чином, взагалі письмово своєї позиції з приводу позову позивача у цій справі та доказів в обґрунтування останньої.

Аналогічною була поведінка ОСОБА_2 , як відповідача, при розгляді іншими судами інших справ за позовом позивача: про розірвання шлюбу (а.с. 131-133) та стягнення аліментів (а.с. 134-136).

Встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , «лише на папері», фактично він батьком для цієї дитини не був ніколи, дитина його не знає.

Оскільки, встановлено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків відносно дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, свідомо не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти тощо.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

А тому, помилковими є висновки суду першої інстанції у цій справі про те, що відповідача ОСОБА_2 , як батька, не можна розлучати із цією дитиною, застосовувати до нього крайню міру та позбавляти батьківських прав відносно цієї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це суперечить інтересам дитини.

При вищевикладених обставинах, саме позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій справі на теперішній час відповідає якнайкращим інтересам цієї дитини та інтересам матері останнього, з якою мешкає дитина в іншій області України, та яка при наявності «такого батька» не може оформити будь-яку допомогу, у тому числі на утримання дитини тощо.

Дитина, яка може висловити думку, має бути вислухана при вирішенні питання щодо позбавлення батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 300/908/17).

Проте, встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою, їй виповнилось лише 2 (два) повних роки на час перегляду цієї справи апеляційним судом, тому вона ще не може висловити свою думку у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 155 ч. 2 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Крім того, ОСОБА_2 у подальшому, в разі наявності його бажання та зміни свого відношення до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і до виконання ним своїх батьківських прав та обов`язків відносно цієї дитини, не позбавлений права поновитися у батьківських правах в порядку, передбаченому ст. 169 СК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити; позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн. (розрахунок: судовий збір при подачі позову до суду першої інстанції у розмірі 704,80 грн. (а.с. 2) + належний розмір судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 1057,20 грн. (розрахунок: 150 % від 704,80 грн.), але фактично позивачем сплачено судового збору при подачі апеляційної скарги 1152,60 грн. (а.с. 94), переплата судового збору становить 95,40 грн. (розрахунок: 1152,60 грн. - 1057,20 грн.), останній може бути повернутий позивачеві апеляційним судом у подальшому за результатами розгляду відповідного клопотання ОСОБА_1 в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 26.12.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кочеткова І.В.