ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 522/14597/18

Апеляційне провадження № : 22-ц/813/7183/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юргруп» на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 07 червня 2019 року у складі судді Бондар В.Я.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Юргруп» (далі-ТОВ «Юргруп») звернулося до суду з уточненим в подальшому позовом до державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості Одеської області» Шкода Т.М.(далі-державний реєстратор), третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування рішень, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію, індексний номер: 42230728 про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: 1/2 частку нежитлової будівлі салону-магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , винесеного державним реєстратором Шкодою Т.М.;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію, індексний номер: 4225510 про реєстрацію права власності на об`єкт вищевказаного нерухомого майна 1/2 частку за ОСОБА_1 , винесеного державним реєстратором Шкодою Т.М.

Позов обґрунтовано тим, що 17 березня 2008 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі-ФОП) та ТОВ «Український промисловий банк» укладено кредитний договір №11/К-08-АПЗ, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 1 000 000 грн., який останній зобов`язався повернути до 16 березня 2023 року.

Згідно іпотечного договору від 17 березня 2008 року ФОП ОСОБА_2 надав в іпотеку банку нерухоме майно: салон-магазин за вищевказаною адресою.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 04 червня 2013 року, договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21 листопада 2013 року, від ТОВ «Український промисловий банк» до ПАТ «Автокразбанк», а в подальшому, від ПАТ «Автокразбанк» 06 вересня 2016 року право вимоги за кредитним договором забезпеченим іпотекою перейшло до ТОВ «Юргруп» .

11 квітня 2017 року право власності на вказане нежитлове приміщення салону-магазину зареєстроване за ТОВ «Юргруп».

14 квітня 2017 року ТОВ «Юргруп» відчужило спірне приміщення на користь ОСОБА_3 .

Однак,колишня дружина іпотекодавця ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом, обґрунтовуючи своє звернення тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та спірне вказане приміщення придбано у період шлюбу.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 березня 2018 року (справа №522/7898/17) скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю салону-магазину за вказаною адресою за ТОВ «Юргруп»; спірне приміщення витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Постановою апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року вказане рішення залишено без змін.

Зазначені судові рішення оскаржені до суду касаційної інстанції, який зупинив виконання рішень до закінчення касаційного провадження.

27 липня 2018 року на підставі судових рішень від 26 березня та 12 червня 2018 року державним реєстратором здійснено право власності на вказане майно за ОСОБА_1 , але судовими рішеннями право власності за нею не було визнано, ОСОБА_1 ніколи не була власником спірного приміщення.

Посилаючись на те, що ТОВ «Юргруп» є іпотекодержателем вказаного майна за іпотечним договором від 17 березня 2008 року, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 проведена за відсутності необхідних правових підстав, позивач просив задовольнити його вимоги (а.с.2-11).

Зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 07 червня 2019 року у позові відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що на час реєстрації права власності за ОСОБА_1 23 липня 2018 року ТОВ «Юргруп» не було власником спірного приміщення, здійснило його відчуження 14 квітня 2017 року на користь ОСОБА_3 та саме від нього витребувано майно за рішенням суду, тому права ТОВ «Юргруп» державним реєстратором порушені не були, зважаючи на те, що позивач не був власником майна та не мав ніяких правомочностей щодо вказаної нежитлової будівлі салону-магазину за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.134-137).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Веніамінова А.П. в інтересах ТОВ «Юргруп» просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, зокрема, зазначила, що:

- представник ТОВ «Юргруп» адвокат Чепрасов М.І. діяв в частині відмови від позовних вимог неправомірно, всупереч обмеження, які встановлені п.1.3 Договору від 29 травня 2019 року про надання правової допомоги, діяв поза межами цивільної процесуальної дієздатності представника позивача, не мав права на відмову від частини позовних вимог;

- суд не перевірив повноваження представника позивача щодо відмови від частини позовних вимог про зобов`язання державного реєстратора відновити запис про іпотеку та не розглянув ці вимоги по суті;

- судом не звернута увага на те, що рішенням від 26 березня 2018 року (справа №522/7898/17) скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю салону-магазину за вказаною адресою за ТОВ «Юргруп», яке здійснено позивачем на підставі ст.37 Закону України «Про іпотеку», що для припинення іпотеки правові підстави відповідно до вимог ст.17 вказаного Закону відсутні;

- 06 вересня 2016 року ТОВ «Юргруп», відповідно до ст.24 Закону України «Про іпотеку», набуло прав нового іпотекодержателя за іпотечним договором від 17 березня 2018 року, яке на час передачі в іпотеку належало на праві власності лише ОСОБА_2 , а неОСОБА_1 ;

- зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 не виконано, іпотека не припинилась в будь-якому випадку, в тому числі, і у справах, коли скасовано державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем;

- виключення запису з Державного реєстру іпотек про обтяження спірної нерухомості здійснено позивачем в зв`язку з реєстрацією права власності на спірне приміщення за іпотекодержателем -ТОВ «Юргруп»;

- скасування державної реєстрації права власності за рішенням судувід 26 березня 2018 року з ТОВ «Юргруп» є підставою для відновлення обов`язків іпотекодавця ОСОБА_2 за чинним іпотечним договором, а не є підставою для набуття права власності за третьою особою - ОСОБА_1 , яка не була раніше власником майна та не визнана власником спірного майна за рішення суду від 26 березня 2018 року;

- судом не враховані правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у справі 331/2936/17 (провадження 61-38318св18), у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі №6-130цс17, якими встановлено, що суди не повинні розглядати обтяження на спірне майно як підставу для припинення іпотеки та ототожнювати ці поняття, оскільки обтяження тягне за собою лише обмеження права розпоряджатися майном (а.с.143-151).

У відзиві на позов ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Зазначила, що:

- на час реєстрації права власності на за нею, позивач ТОВ «Юргруп» не було власником спірного приміщення, оскільки здійснили його відчуження на користь ОСОБА_3 ;

- державний реєстратор здійснив реєстрацію за ней на підставі рішення суду, тому права ТОВ «Юргруп» не порушені, який на момент реєстрації не був власником майна (а.с.201-203).

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Юргруп» та третю особу ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ТОВ «Юргруп» у позові до державного реєстратора Шкода Т.М. про визнання протиправними та скасування її рішень про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався ст. ст. 4,5,11,15 ЦПК України та виходив з того, що рішеннями державного реєстратора права позивача не порушені.

Зокрема, суд зазначив, що 14 травня 2017 року ТОВ «Юргруп» здійснило відчуження нежилої будівлі салону-магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 482,7 кв.м. на користь ОСОБА_3 , у якого рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26 березня 2018 року, яке набрало законної сили 12 червня 2018 року, витребувано зазначене нерухоме майно на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, станом на 23 липня 2018 року, тобто на час реєстрації державним реєстратором права власності за ОСОБА_1 , позивач ТОВ «Юргруп» не був власником спірного приміщення.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову апеляційний суд не погоджується з мотивами відмови, а тому рішення суду підлягає зміні.

Згідно ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Виходячи із змісту предмета спору, апеляційний суд вважає, що зазначений спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Апеляційним судом також встановлено, що ТОВ «Юргруп», яке є юридичною особою, звернулося до суду з позовом до державного реєстратора Шкода Т.М., яка також є юридичною особою, про визнання протиправними та скасування її рішень про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 , визначивши процесуальний статус останньої як третю особу.

Відповідно до ч.1ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Разом з тим, цивільне судочинство не передбачає випадків коли сторонами судового процесу, тобто і позивачем, і відповідачем є виключно юридичні особи, як сталося у даній справі.

Незважаючи на те,що:

-рішеннями державного реєстратора зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 ;

-у разі задоволення позову, суд вирішив би питання про її права та інтереси,

- ОСОБА_1 повинна була залучена у справі в якості співвідповідача,

ТОВ «Юргруп» помилково визначило її процесуальний статус в якості третьої особи.

Під час підготовчого провадження суд першої інстанції склад учасників судового процесу остаточно не визначив та не роз`яснив позивачу наслідки незалучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості співвідповідача.

Суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права при розгляді справи змінювати процесуальний статус учасника судового процесу.

Враховуючи наведене, а також те, що чинним законодавством не передбачено прийняття судами рішень про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі в якості відповідачів, у задоволені позову ТОВ «Юргруп» слід відмовити саме з цієї підстави.

Відмова у позові ТОВ «Юргруп» з підстав не залучення до участі у справі ОСОБА_1 в якості співвідповідача, не позбавляє його права в майбутньому, правильно визначивши коло відповідачів, звернутися до суду з відповідним позовом.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юргруп» задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 07 червня 2019 року змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді: