Дата документу 05.12.2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.

за участю секретаря Бєгушевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача втрати від інфляції за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 в сумі 5683,96 грн., 3% річних за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 в розмірі 3279,18 грн., а всього 8963,14 грн. При цьому, він зазначає, що вироком суду відповідача визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та видано виконавчий лист, за яким з нього на користь позивача стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 3102,33 грн. та моральну шкоду в розмірі 33333,33 грн. Однак, рішення суду відповідач не виконує, кошти йому не сплачені, а тому, він просить стягнути з останнього втрати від інфляції, а також 3% річних від простроченої суми.

У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Кисіль В.І. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов не визнає та просить відмовити з підстав, вказаних ОСОБА_2 у заяві від 06.05.2018 щодо застосування строків позовної давності.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом вироком Мелітопольського міськрайонного суду від 06.04.2012 ОСОБА_2 було визнано винним за ч.2 ст.286 КК України. За цим вироком суду з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди в розмірі 9307 грн та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. /а.с.5/.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 3102,33 грн та моральної шкоди в розмірі 33333,33 грн. /а.с.4/.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У зв`язку з тим, що відповідач вирок суду не виконує, позивач просить стягнути з останнього на свою користь суму збитків від інфляції в розмірі 5683,96 грн та 3 % річних в розмірі 3279,18 грн за період з 01.10.2015 по 31.10.2018.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобо`вязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем свого зобовяза`ння стосовно погашення заборгованості.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

При цьому сума боргу відповідача складається з матеріальної шкоди в розмірі 3102,33 грн та моральної шкоди в розмірі 33333,33 грн., а всього 36435,66 грн.

Оскільки сума боргу своєчасно повернута не була, у позивача виникло право на вимогу сплати відповідачем трьох процентів річних від простроченої суми.

Період прострочення виконання зобов`язання з 01.10.2015 по 31.10.2018 складає 1127 днів прострочення, а тому, 3% річних від прострочки буде складати: 36435,66 грн. 00 коп. х 3 % : 100 % : 365 х 1127 = 3375 грн. 04 коп.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею вимог.

Оскільки позивачем заявлено вимогу в розмірі 3279,18 грн, то з відповідача підлягають стягненню 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язань в межах заявлених вимог, а саме: в розмірі 3279 грн. 18 коп. Суд не може вийти за межі позовних вимог.

Крім того, стягненню підлягає сума боргу, яка збільшилася внаслідок інфляційних процесів за період з 01.10.2015 по 31.10.2018.

Оскільки сума основного боргу своєчасно повернута не була, вона підлягає індексації.

При цьому, суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком збитків, завданих інфляцією, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Сума індексації визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації на розмір приросту індексу споживчих цін, поділений на 100%.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції від 01.01.2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 до вищевказаного Закону були внесені зміни, згідно з якими індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103 відсотка (зміни набрали чинності 01.01.2016).

Розрахунок інфляційних втрат розраховується за наступною формулою:

Збитки від інфляції = (сума боргу*індекс інфляції)/100 % - сума боргу

Період, за який позивач просить розрахувати інфляційні втрати, становить з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року.

Отже, в жовтні, грудні 2015 року поріг інфляції не перевищував 101 %, тому, інфляційних втрат не було. Листопад 2015 року (36435,66 * 102,0)/100 36435,66 = 728 грн. 71 коп.

У січні, лютому, березні 2016 року поріг інфляції не перевищував 103 %, а тому, інфляційних втрат не було.

Квітень 2016 року (36435,66 * 103,5)/100 36435,66 = 1275,25 грн.

У травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2016 року та з січня 2017 року по жовтень 2018 року поріг інфляції не перевищував 103 %, а тому, інфляційних втрат не було.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що загальна сума інфляційних втрат за період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року становить 2003,96 грн. Вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо доводів відповідача про застосування строку позовної давності, то вони є необгрунтованими, оскільки 31.10.2019 Запорізький апеляційний суд своєю ухвалою поновив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та судами було встановлено, що виконавчий лист було втрачено не самим потерпілим і не після закінчення строку для його пред`явлення до виконання, а під час здійснення виконавчого провадження.

Більш того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки відповідач у даному випадку не сплатив суму боргу, позивач має право в будь-який час пред`явити вимоги до відповідача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за весь час прострочення виплати.

Не приймає суд до уваги і посилання відповідача на те, що він частково відшкодував шкоду у розмірі 10 900 грн, про що свідчить розписка позивача. Як вбачається з розписки ця сума була сплачена позивачу до ухвалення вироку у справі, тобто, судом при ухваленні вироку та стягненні матеріальної та моральної шкоди на користь позивача ця сума була вже врахована.

Інших доказів про сплату відповідачем сум за виконавчим листом на користь позивача суду не надано.

На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути відшкодування втрат від інфляції за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 в сумі 2003,96 грн та 3% річних за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 в розмірі 3279,18 грн., а всього 5283,14 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 89, 264, 265, 268, 352-356 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 598, 599, 625 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 втрати від інфляції за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 у розмірі 2003 грн. 96 коп та 3% річних за період з 01.10.2015 по 31.10.2018 у розмірі 3279 грн. 18 коп., а всього 5 283 грн 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривні 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: