Справа № 450/3083/17 Провадження № 2/450/221/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,

про (предмет спору): визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 916; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за №910; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 16 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за №935;

застосувати наслідки недійсності

договору дарування житлового будинку, укладений 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 916;

договору дарування земельної ділянки, укладений 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за №910;

договору дарування земельної ділянки, укладений 16 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за №935,

шляхом повернення у власність ОСОБА_1 :

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки площею 0,0650 (нуль цілих шістсот п`ятдесят десятитисячних) га, яка передана для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0092;

земельну ділянку площею 0,1527 (нуль цілих одна тисяча п`ятсот двадцять сім десятитисячних) га, яка передана для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 , :02:002:0093,

підстава позову (позиція позивача):

позивач помилково уклала оспорюванні договори. Між сторонами на момент укладення правочинів існувала домовленість стосовно того, що оскільки позивач є особою похилого віку та потребує догляду, вона передасть відповідачу житловий будинок та земельні ділянки взамін на те, що відповідач буде доглядати за нею. Однак, після укладення оспорюваних правочинів суттєво погіршилися, відповідач постійно чинить суперечки і скандали, виганяє позивача на вулицю, жодної допомоги не надає. При укладанні договорів дарування позивачка розраховувала на те, що відповідач буде надавати допомогу їй, в тому числі і матеріальну, оскільки самостійно вирішували свої житлово побутові питання позивач уже не в змозі. У позивача іншого житла та нерухомого майна немає, крім того відповідач виганяє позивача з житлового приміщення після чого остання змушена ночувати у літній кухні приміщенні, яке для цього не призначене, виганяючи позивача на вулицю та не надаючи елементарної допомоги та харчування, відповідач порушує основні невід`ємні права позивача, такі як право на життя та житло.

Позиція відповідача: відповідач на виклик суду не прибув.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

26.08.2016 року ухвала про відкриття провадження у справі; 06.02.2017 року ухвала про призначення автотоваризнав чої експертизи;01.11.2018 року клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

14.10.2013 року ОСОБА_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 що проживає в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 уклали договір дарування житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 . Спірний житловий будинок належав ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Пустомитівською державною нотаріальною канторою 24.01.1990 р. зареєстрованого в реєстрі за № 141, який зареєстрований у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 11.02.1991 року та записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 356. 14.10.2013 року укладений договір дарування земельної ділянки, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 910. Спірна земельна ділянка належала ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 509288, виданого Сороки-Львівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 06.09.2006 року на підставі рішення 10 сесії 4 скликання Сороки-Львівської сільської радою Пустомитівського району Львівської області № 167 від 29.07.2004 року, який зареєстровний в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:06:458:04993, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0092. 14.10.2013 року укладений договір дарування земельної ділянки, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 935. Спірна земельна ділянка належала ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 509287, виданого Сороки-Львівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 06.09.2006 року на підставі рішення 10 сесії 4 скликання Сороки-Львівської сільської радою Пустомитівського району Львівської області № 167, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:06:458:04994, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0093.

Згідно з вимогами ч.1, 3 ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.08.2017 року № 2296 виданої Сороко-Львівською сільською радою, в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_9 ; ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення то такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання з цільовим призначенням.

У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, що його вчиняє повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками, на може суперечити правам та інтересам їх малолітніх та неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Статтею 229 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як вбачається із роз`яснень, даних в п. 19 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Як ствердив представник позивача у суді, в силу свого похилого віку, позивач потребувала стороннього догляду. Також вказав, що перед підписанням договору між сторонами було досягнуто домовленості щодо допомоги з боку відповідача позивачу, відповідач погодився здійснювати догляд, надавати щомісячне грошове забезпечення для придбання продуктів, необхідних ліків. Відтак, позивач підписала договір дарування, вважаючи, що укладає договір довічного утримання.

Згідно правової позиції Верховного Суду України від 16.03.2016 року у справі № 6-93цс16, відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

За змістом статей 203,717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 помилилась у правовій природі договору дарування, тобто неправильно сприйняла фактичні обставини правочину, що вплинуло на її волевиявлення.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірному житловому будинку після укладення договору дарування. Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірному житловому будинку після укладення договору дарування.

Судом встановлено, що позивач є особою похилого віку, пенсіонером, яка відповідно потребує стороннього догляду, спірне житло є єдиним житлом у позивача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.08.2017 року № 2296 виданої Сороко-Львівською сільською радою, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно якої ОСОБА_1 немає у власності нерухомого майна. Фактична передача спірного нерухомого майна та земельних ділянок за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному не відбулась, оскільки позивач продовжує проживати в спірному житловому будинку та користуватися земельними ділянками після укладення договору дарування.

Відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру, усупереч вимогам статті 717 ЦК України, є підставою для визнання договорів дарування недійсними.

Відтак, договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що під час укладення оспорюваних договорів волевиявлення позивача не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування. Позивач діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання, за умовами якого відповідач буде здійснювати догляд за нею, тобто помилялася щодо правової природи правочину.

За таких обставин заявлені позовні вимоги підлягають встановленню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити повністю.

визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 916; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за №910; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 16 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за №935;

застосувати наслідки недійсності

договору дарування житлового будинку, укладений 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 916;

договору дарування земельної ділянки, укладений 14 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за №910;

договору дарування земельної ділянки, укладений 16 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Копійчак Є.В., зареєстрований в реєстрі за №935,

шляхом повернення у власність ОСОБА_1 :

житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ;

земельної ділянки площею 0,0650 (нуль цілих шістсот п`ятдесят десятитисячних) га, яка передана для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0092 ;

земельної ділянки площею 0,1527 (нуль цілих одна тисяча п`ятсот двадцять сім десятитисячних) га, яка передана для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 Індустріальній АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0093,

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави 1 920,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення суду складено 02.07.2019.

СуддяЄ. О. Данилів