справа № 367/151/18 головуючий у суді І інстанції - Саранюк Л.П.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в сумі 48 760 грн., пеню на суму боргу в розмірі 17 682 грн. 52 коп., додаткові збитки в розмірі 5 500 грн., інфляційні втрати в розмірі 7 650 грн. 10 коп., 3 % річних 1 731 грн., поштові витрати 35 грн., додаткові витрати на отримання витягів з державних реєстрів 185 грн. 68 коп., моральну шкоду на суму 10 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 267 грн. 84 коп., а всього 92 812 грн. 14 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 липня 2016 року між ним та ТОВ «ГІДРОЕНЕРГО+» була укладена письмова угода на встановлення в приміщенні котельної належного йому приватного будинку АДРЕСА_1 , опалювального твердопаливного котла, розведення системи теплих полів, опалювальних приладів та додаткових приладів та необхідних устаткувань для забезпечення функціонування системи опалення будинку. Роботи за даною угодою виконувалися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Розрахунок за виконані роботи за цією угодою позивач здійснив у повному обсязі. У вересні 2016 року ОСОБА_2 запитав ОСОБА_1 про можливість виконання робіт спеціалістами у налаштуванні системи автоматичного контролю температури у кімнатах будинку, встановленні датчиків протікання води, задимлення та з`єднання цієї апаратури в одну мережу та розробка програмного забезпечення для дистанційного моніторингу та управління системою. Для виконання цього комплексу робіт ОСОБА_1 залучив іншого робітника ОСОБА_4 , але уклав угоду з позивачем власноруч від тієї ж компанії та отримав від нього передплату за матеріали та роботи у розмірі 24 380 грн., як зазначено в угоді. Підготовчі роботи, а саме розводку кабелів по всьому будинку та у прибудованій котельній проводив найнятий позивачем електрик ОСОБА_5 . Свій об`єм роботи ОСОБА_5 виконав, а все інше, що покладалось на ОСОБА_1 , не виконано до цього часу. Позивач вказує, що його телефонні дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_1 певний час приймав, обіцяв виконати роботи. Надалі дзвінки позивача відбивалися ОСОБА_1 та ігнорувалися. Після запуску котельні у жовтні місяці виявився недолік в роботі системи опалення, а саме - відсутня циркуляція теплоносія через рушникосушарку ванної кімнати другого поверху будинку. Відповідач категорично відмовився складати про це акт та усувати цей недолік. Причину було встановлено позивачем самотужки: було запаяно коліно пластикового трубопроводу у мережі відводу теплоносія від рушникосушарки, розміщеного у міжповерховому просторі. У січні 2017 року сталася аварійна ситуація: вийшов з ладу циркуляційний насос системи опалення по причині вмісту брудних домішок у воді, яка недостатньо очищалася внаслідок некваліфікаційного встановлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 системи очистки води. Згідно п. 7.3 договору від 16 липня 2016 року виконавець робіт ТОВ «ГІДРОЕНЕРГО+» у встановлений договором гарантійний термін в один рік гарантував усунення за свій рахунок браку та недоробок, допущених з його вини. ОСОБА_1 уникає спілкування та виконання взятих на себе згідно договору зобов`язань. Позивач стверджує, що був змушений самостійно в терміновому порядку знаходити заміну циркуляційному насосу, який було важко знайти, оскільки він є складовою частиною обладнання Laddomat. Це коштувало позивачу 1 900 гривень. Монтажні роботи позивач виконував самостійно. Виїзд до помешкання позивача спеціаліста з ремонту систем очищення води Ecosoft в телефонному режимі організував відповідач ОСОБА_1 , однак за діагностику, ремонт, монтаж та налагоджування роботи позивач оплатив самостійно грошову суму в розмірі 3 600 грн. 23 квітня 2017 року позивач надіслав ОСОБА_1 текстове смс-повідомлення на мобільний телефон, в якому вимагав в триденний термін закінчити роботи або повернути кошти. Однак, дані вимоги залишені без реагування. На телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає, зобов`язання не виконує, кошти не повертає. Таким чином, виконавши роботи за першою угодою, ОСОБА_1 протягом декількох місяців 2016 року увійшов в довіру до позивача. Відмова від виконання ремонтних робіт, монтажних робіт та повернення виплаченого авансу та подальші шахрайські дії ОСОБА_1 у змові із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призвели до фінансових втрат позивача у розмірі 29 880 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2019 рокупозов ОСОБА_2 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд критично поставився до його пояснень щодо виконання всіх робіт, які були обумовлені умовами договору. Суд не звернув увагу, що в заявлених вимогах позивач посилався на недоліки в роботі системи опалення та аварійну ситуацію, а саме вийшов з ладу циркулярний насос системи опалення. Суд не врахував, що зазначені недоліки та аварійна ситуація сталася через кілька місяців після встановлення системи опалення та була пов`язана в результаті недотримання правил експлуатації. Умовами укладених договорів не передбачена така відповідальність, як сплата коштів у подвійному розмірі, стягнення додаткових матеріальних збитків, моральної шкоди та інфляційних втрат. Оскаржуване рішення ігнорує ряд конкретних та важливих доводів. Суд не обґрунтував підстав для прийняття доводів позивача та відхилення доводів відповідача. Ані законом, ані договором не передбачено такого способу захисту порушеного права як визнання зобов`язання невиконаним. Додаткових угод чи будь-яких письмових зобов`язань на виконання робіт, що стосуються пред`явлених в позові вимог, між сторонами укладено не було. Позивач посилається на виконання роботи як самим відповідачем, так і іншими особами. Відповідно виконана робота підлягала оплаті. Суд не з`ясував у чому полягає невиконання умов договору відповідачем. Встановити дійсні причини виходу з ладу системи опалення можуть лише спеціалісти в області науки та техніки, тобто, лише після проведення експертизи можна стверджувати, що в діях відповідача присутня вина. Умовою дії гарантійних зобов`язань є належна експлуатація та обслуговування об`єкту. До аварійної ситуації не відноситься брак та недоробки. Аварійна ситуація виникає, зокрема, в результаті порушення умов безпечної експлуатації об`єкта, за що підрядник відповідно до умов договору не повинен нести відповідальність. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують причини виникнення помилки, аварійної ситуації, а також ті, що підтверджують вину відповідача. Суд вийшов за межі вимог, які сторони визнали та погодили в укладених договорах. Позивач не надав доказів, які підтверджують неналежне виконання відповідачем свого обов`язку, а також доказів понесення ним додаткових витрат. У рішенні суду не наведено жодних мотивів, з яких суд виходив, задовольняючи вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Умовами договору не передбачено відшкодування інфляційних втрат за невиконання зобов`язання, а тому згідно вимог ст. 628, 629 ЦК України вони не підлягають відшкодуванню. Позивач не довів, що під час укладення договору він перебував під впливом обману.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції ретельно дослідив умови укладених договорів між сторонами. Відповідач не вчинив жодних заходів для належного виконання зобов`язань, а також не навів у суді доводів щодо відсутності своєї вини в цьому. Договорами передбачені штрафні санкції у вигляді стягнення пені, але стягнення 3 % річних, інфляційних та додаткових збитків, моральної шкоди не заборонено законодавством України. Позивач вживав всі можливі позасудові способи вирішення ситуації.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 15 липня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ГІДРОЕНЕРГО+» укладено договір №15-07/16 на виконання робіт з улаштування опалення, предметом якого є виконання роботи з улаштування внутрішньої системи опалення в приватному будинку на об`єкті замовника, а саме по АДРЕСА_1 , відповідно до існуючих в Україні будівельних норм та правил (а.с.7).

Кошти за договором отримані ОСОБА_1 16 липня 2016 року на виконання п. 4.1 договору (а.с.13).

На аркуші справи 14 міститься договір на виконання робіт з монтажу систем управління котельнею та системою опалення, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ГІДРОЕНЕРГО+» (а.с.14).

Передплата у розмірі 24 380 грн. отримана ОСОБА_1 12 вересня 2016 року (а.с.18).

28 вересня 2017 року ОСОБА_2 направляв ОСОБА_1 оферту, в якій пропонував повернути йому переплату за послуги з виконання робіт з монтажу систем управління котельнею та системою опалення згідно договору без номера від 12 вересня 2016 року у розмірі 24 380 грн. та передбаченої договором пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 5 954 грн. 74 коп., а разом 30 334 грн. 74 коп. (а.с.27).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав зобов`язання за укладеною письмовою угодою №15-07/16 у повному обсязі, чим порушив договірні зобов`язання перед позивачем.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений ОСОБА_2 договір є договором підряду.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ОСОБА_2 , звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав, в якості відповідача у справі зазначив фізичну особу ОСОБА_1 , який, як вважає позивач, не виконав належним чином зобов`язання за укладеними договорами.

Проте, ані позивач при пред`явленні позовних вимог, ані суд першої інстанції при їх задоволенні, не взяли до уваги той факт, що ОСОБА_2 уклав договори з ТОВ «ГІДРОЕНЕРГО+», а не з ОСОБА_1 .

Останній, підписуючи договір на виконання робіт з монтажу систем управління котельнею та системою опалення, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «ГІДРОЕНЕРГО+», діяв як виконавчий директор даного товариства (а.с. 14-17), а, відтак, зазначений договір породжує виникнення прав та обов`язків виключно в позивача та ТОВ «ГІДРОЕНЕРГО+», а не у фізичної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

За умовами договору підряду сторонами таких договорів є замовник ( ОСОБА_2 ) та підрядник (ТОВ «ГІДРОЕНЕРГО+»).

За таких обставин, враховуючи предмет та підстави позову у даній справі, ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, оскільки між ним, як фізичною особою, та позивачем не укладалися договори підряду, в зв`язку з невиконанням яких позивач пов`язує вимоги про стягнення з відповідача коштів.

Відповідно до вимог ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Однак, під час розгляду справи у суді першої інстанції такі клопотання позивачем не заявлялися.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не визначився з колом учасників справи, не з`ясував характер спірних правовідносин та помилково прийшов до висновку про задоволення вимог позивача до особи, яка не має з позивачем жодних договірних відносин.

За таких обставин, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 373 грн. 16 коп. Вказана сума судового збору була сплачена відповідачем. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, на користь відповідача підлягає стягненню з позивача судовий збір у розмірі 1 373 грн. 16 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 травня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1 373 (одна тисяча триста сімдесят три) гривні, 16 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 22 серпня 2019 року.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.