ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2019 року

м. Харків

справа № 640/3730/16-ц

провадження № 22-ц/818/3629/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович про поворот виконання рішення суду за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року, постановлену під головуванням судді Зуб Г.А., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 25 квітня 2019 року), -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поворот виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року заяву задоволено частково. Допущено поворот виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 року по справі №640/3730/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування коштами та прострочення грошового зобов`язання в частині стягнення грошових коштів в розмірі 71 255, 48 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 71 255,48 грн. В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що заява про поворот виконання рішення суду розглянута судом у її відсутність, при цьому вона не була належним чином повідомлена про розгляд вказаної заяви, судом не взято до уваги поважність причин неявки її представника до судового засідання. Вказане, на думку апелянта, позбавило її належного способу захисту майнових прав та інтересів. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що судом не вірно зроблений розрахунок грошових коштів, що у зв`язку із поворотом виконання рішення підлягають стягненню з неї. Постановою Харківського апеляційного суду від 29.03.2019 року було змінено рішення Київського районного суду м.Харкова не лише в частині розміру стягнення інфляційних витрат, але і в розмірі стягнення судового збору. Тому не враховано судом стягнення з ОСОБА_1 на її користь судового збору в розмірі 1219,73 грн. та судового збору у розмірі 1304,82 грн.

У судове засідання суду апеляційної інстанції апелянт та її представник повторно не з`явились. Повістки, направлені за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі та матеріалах справи, повернулись з відміткою про відсутність адресату. Даних про зміну свого місця проживання апелянтом та її представником суду не надано.

Представник ОСОБА_1 -адвокат Шматько Тетяна Миколаївна надала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року - залишити без змін. Просила також розглядати апеляційну скаргу без участі заявника та його представника.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постановою Харківського апеляційного суду від 29.03.2019 року були збільшені інфляційні збитки, та розмір стягнутих коштів складає 121 940,10 грн., а не 64 626,40 грн., як зазначає представника заявника, тому стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають грошові кошти в розмірі 71255,48 грн. (191 263,45 грн. + 1 932,13 грн. = 193 195,58 грн. - 121 940,10 грн.) В іншій частині в задоволенні заяви слід відмовити, оскільки постановою Харківського апеляційного суду від 26.03.2019 року судові витрати були стягнуті у більшому розмірі, ніж 646,26 грн., а розмір судового збору в розмірі 1932,13 грн. входить до суми 193 195,58 грн., з якої здійснено поворот виконання судового рішення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2016 року по справі №640/3730/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 191 263,45 грн., а також 1 932,13 грн. судового збору (а.с.86-88, 143-145 т.1).

На підставі вказаного рішення Київського районного суду м. Харкова 06 грудня 2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Близнюковим Ю.В. відкриті виконавчі провадження щодо стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , а саме: щодо стягнення 191 263,45 грн., а також 1 932,13 грн. судового збору (а.с.197-202 т.1).

Відповідно до наданих копій квитанцій заявником були сплачені грошові кошти на виконання рішення суду у повному розмірі (а.с. 67-72 т.2).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 20.12.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 640/3730/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 191 263,45 грн., а також 1 932,13 грн. судового збору - закрито (а.с. 90-95 т.2).

Постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2016 року по справі №640/3730/16-ц, та ухвала апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2017 року - скасовані, справу направлено на новий розгляд до Київського районного суду м. Харкова (а.с.218-223 т.1).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних в розмірі 13 484,65 грн., та інфляційні збитки в розмірі 51 141,75 грн., а всього 64 626,40 грн., та витрати по оплаті судового збору в розмірі 646,26 грн.

Як на підставу вимог заяви про поворот виконання рішення суду, ОСОБА_1 посилався на те, що наявні підстави для повороту виконання рішення суду, а з ОСОБА_2 на його користь слід стягнути грошові кошти у розмірі 126 637,05 грн. (191 263,45 грн. - 64 626,40 грн.) як безпідставно стягнуті, та зобов`язати повернути йому судовий збір в розмірі 1285,87 грн.

Відповідно до ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він відмовляє в позові повністю.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

У відповідності до ч. 9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 10 ст. 444 ЦПК України встановлено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо:

а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти;

б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2016 року по справі №640/3730/16-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 191 263,45 грн., а також 1 932,13 грн. судового збору, заявником ОСОБА_1 були сплачені грошові кошти у повному розмірі (а.с. 67-72 т.2).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3% річних в розмірі 13 484,65 грн., та інфляційні збитки в розмірі 51 141,75 грн., а всього 64 626,40 грн., та витрати по оплаті судового збору в розмірі 646,26 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2018 року змінено в частині стягнення інфляційних втрат та розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати в розмірі 108 455,45 грн., судовий збір в розмірі 1219,73 грн. у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та судовий збір в розмірі 1304,82 грн. у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції (а.с.104 т.6).

Таким чином, з урахуванням вказаної постанови суду апеляційної інстанції від 26 березня 2019 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 121 940,10 грн. з яких: 13 484,65 грн. - 3% річних та 108 455,45 грн. - інфляційні втрати; та судовий збір на загальну суму 2 524,55 грн.

Оскільки стягненню за рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2016 року підлягало з ОСОБА_1 193 195,58 грн., наразі підлягає стягненню з відповідача 121 940,10 грн., то поверненню підлягає 71 255,48 грн., які заявник сплатив на виконання рішення суду.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для допущення повороту виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 06.10.2016 року та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 71 255,48 грн. (191 263,45 грн.+1932,13 = 193195,58 грн. - 121940,10 грн.), - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апелянта щодо того, що судом не вірно зроблений розрахунок грошових коштів, що підлягають стягненню з неї, - спростовуються вимогами закон та фактичними обставинами справи. Крім того постановою Харківського апеляційного суду від 26.03.2019 року судові витрати були стягнуті у більшому розмірі, ніж 646,26 грн., а розмір судового збору в розмірі 1932,13 грн. входить до суми 193 195,58 грн., з якої здійснено поворот виконання судового рішення.

Посилання ОСОБА_2 на те, що заява про поворот виконання рішення суду розглянута судом за її відсутності, при цьому вона не була належним чином повідомлена про розгляд вказаної заяви, - не приймаються до уваги колегією суддів та спростовуються фактичними обставинами справи, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 10 ст. 444 ЦПК України заява про поворот виконання розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Матеріали справи свідчать про те, що 28 січня 2019 року від ОСОБА_1 надійшла до суду заява про поворот виконання рішення суду.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 30 січня 2019 року вказана заява прийнята до розгляду та призначена до розгляду на 14 лютого 2019 року (а.с.43 т.8).

З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_2 була повідомлена про розгляд вказаної заяви (а.с.53 т.8).

Через неявку сторін, розгляд справи відкладено на 15.03.2019 року (а.с.51-52 т.8).

ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про розгляд справи, призначений на 15.03.2019 року (а.с.57 т.8).

У зв`язку з тим, що сторони по справі у судове засідання не з`явилися 15.03.2019 року, розгляд справи відкладено на 12.04.2019 року (а.с.58-59 т.8).

10 квітня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про перенесення розгляду справи на інший час у зв`язку із її хворобою (а.с.61). Розгляд справи відкладено на 22 квітня 2019 року, про що ОСОБА_2 була повідомлена належним чином (а.с.65 т.8).

Разом з тим 22 квітня 2019 року від ОСОБА_2 знову надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою її представника (а.с.66 т.8).

Нормами цивільного-процесуального законодавства чітко передбачені строки розгляду заяви про поворот виконання рішення суду, а саме: у двадцятиденний строк з дня надходження заяви. При цьому зазначено, що неявка сторін не перешкоджає її розгляду.

При розгляді заяви про поворот виконання рішення суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 22.08.2019 року.