ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/35/19Головуючий по 1 інстанції - Русаков Г. С.
Категорія: 310020000 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

Суддів Бородійчука В. Г., Єльцова В. О.

за участю секретаря Попової М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_2

розглянувши у м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Русакова Г. С. у залі Канівського міськрайонного суду Черкаської області о 09 годині 30 хв., повний текст рішення складений 29 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - :

в с т а н о в и в :

07 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги мотивує тим, сторони зареєстрували шлюб

03 серпня 2002 року у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області, актовий запис № 104.

В шлюбу у них народилися діти і позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із січня 2019 року позивач проживає разом з дітьми, а відповідач ОСОБА_2 змінив місце проживання, тому з цього часу коштів на утримання дітей від нього не надходить. Позивач вказує, що повністю займається вихованням та доглядом дітей та витрачає кошти значно більші, ніж мінімальний прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Діти відвідують гуртки, репетиторів, що в свою чергу потребує витрат. Відповідач ОСОБА_2 є одним з успішних підприємців м. Канева, займається господарською діяльністю, має у власності частину магазину та частину комплексу виробничо-складських приміщень. Відповідач здійснює свою підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, а тому неможливо зафіксувати розмір його щомісячного доходу для обрахування аліментів у частці від заробітку. Рівень доходу відповідача ОСОБА_2 дозволяє йому відпочивати на престижних курортах.

Тому позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07.02.2019 року і до повноліття дітей.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 , проживаючої по АДРЕСА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07.02.2019 року і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код № НОМЕР_2 , проживаючої по АДРЕСА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду 26 червня 2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального і процесуального права, тому просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнутих аліментів, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07.02.2019 року і до повноліття дітей.

ОСОБА_2 вказує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Також він посилається на вимоги ч. 3 ст. 181 та ст. 182, ст. 184 СК України.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Скаржник вважає, що посилання позивача на те, що відповідач матеріально забезпечений, отримує дохід, який є достатнім для сплати аліментів у визначеному розмірі, не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому визначений судом розмір аліментів є завищеним.

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років : з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, а прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: із 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

ОСОБА_2 погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обов`язку про сплаті аліментів на утримання двох дітей, однак не погоджується із розміром аліментів 5000 гривень на кожну дитину щомісячно, які визначив суд, посилаючись, що в матеріалах справи відсутні докази матеріального становища відповідача щодо можливості сплачувати аліменти в розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину.

Також скаржник вказує, що судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що аліменти повинні бути стягнуті з врахуванням прийняття участі в утриманні дитини обох батьків та матеріального стану відповідача, але суд залишив вказані обставини поза увагою. Тому ОСОБА_2 вважає, що оскільки судом допущено порушення матеріального та процесуального права, то рішення суду першої інстанції підлягає зміні та зменшенню розміру аліментів до 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, до їх повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

26 червня 2019 року до апеляційного суду Черкаської області надійшли матеріали цивільної справи з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

26 червня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в зазначеній справі визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Василенко Л. І. і члени колегії суддів : Єльцов В. О., Карпенко О. В.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2019 року відкрито провадження по справі.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим йому була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляційного суду Нерушак Л.В. та членів колегії суддів : Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року дану справу прийнято до провадження судді Нерушак Л. В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року справу призначено до розгляду на 20 серпня 2019 року на 14 год. 30.

Справа підлягає розгляду Черкаському апеляційному суду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, але без участі сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає коштів на утримання дітей, але відповідач є особою працездатного віку, інших неповнолітніх дітей на утримання не має, має стабільний заробіток, його матеріальне становище є достатнім для забезпечення потреб дітей, враховуючи обов`язок відповідача утримувати дітей до досягнення повноліття, суд дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 07 лютого 2019 року до повноліття дітей.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із судом першої інстанції в частині щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до її повноліття, оскільки визначений судом розмір аліментів на відповідає обставинам справи та вимогам закону, так як в матеріалах справи відсутні дані про доходи позивача та відповідача щомісячно та не з`ясовано судом першої інстанції матеріальне становище сторін, які повинні утримувати неповнолітніх дітей до їх повноліття, хоча як вбачається із матеріалів справи заява надійшла до суду 07 лютого 2019 року, а рішення у справі ухвалено 28 травня 2019 року. Отже, суд мав протягом такого тривалого часу можливість з`ясування матеріального становища сторін та отримати докази про їх доходи.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,10).

Відповідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_2 займається підприємницькою діяльністю та є платником єдиного податку за спрощеною системою оподаткування ( а. с. 12 - 13, 14 ).

Згідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того із батьків або інших законних представників дитини, разом із якою проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із матеріалів справи, вимог позовної заяви, з якої вбачається, що позивач просила про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, посилаючись, що відповідач є приватним підприємцем та має мінливий дохід.

Суд, враховуючи вимоги закону при визначенні розміру аліментів, та приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 7 Закону України « Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років : з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, а прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: із 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, дійшов висновку про задоволення вимог позивача та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, частково погоджуючись із вимогами апеляційної скарги відповідача, дійшла висновку, що, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, та визначення розміру аліментів у сумі 5 000 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції не врахував всі обставини справи, наявні докази сторін, тому дійшов помилкового висновку про повне задоволення вимог позивача, оскільки такий розмір аліментів не обґрунтований позивачем належними доказами, та не доведено, що відповідач має можливість кожного місяця сплачувати аліменти у розмірі 10000 гривень на двох дітей, тому погоджується із скаржником, що такий розмір аліментів є завищеним, оскільки судом першої інстанції не враховано, що аліменти повинні бути стягнуті з урахуванням прийняття участі в утриманні дитини обох батьків, а в матеріалах справи відсутні відомості щодо працевлаштування позивача та її доходів.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що висновки суду про те, що відповідач є фізичною особою - підприємцем, займається господарською діяльністю та є забезпеченою особою із великим достатком не є достатньо переконливими, оскільки судом не вставлено чистий дохід щомісяця відповідача з врахуванням його витрат на підприємницьку діяльність, що не дає підстав для стягнення аліментів у розмірі 5 000 грн. щомісяця на кожну дитину.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 5000 гривень на кожну дитину, оскільки у рішенні суду не вказано, які саме обставини, передбачені статтею 182 СК України були встановлені судом в ході розгляду справи, та враховані при визначенні саме такого розміру аліментів на утримання дітей, тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині вимог, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів на утримання двох дітей.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального права, щодо вимог про визначення розміру стягнення аліментів, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру аліментів, які суд апеляційної інстанції вважає слід стягувати у розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей, починаючи стягнення з 07 лютого 2019 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивачем сплачена мінімальна сума судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то дана сума судового збору залишається в такому ж розмірі, та приймаючи до уваги, що судом першої інстанції вирішено питання розподілу судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача витрати за сплату судового збору, то судом апеляційної інстанції сума судового збору не змінюється.

Відповідачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 грн., тому у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та зміною рішення суду в частині розміру аліментів, слід частково повернути судові витрати за сплату судового збору у розмірі 576 грн. на користь ОСОБА_2 за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів змінити в частині розміру стягнутих аліментів на утримання дітей, зменшивши розмір аліментів до 2500 гривень, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07.02.2019 року і до повноліття дітей.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_2 із держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати по сплаті судового збору частково в розмірі 576 гривень за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Єльцов В.О.