Справа № 464/1835/19 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2227/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю приватного виконавця Ільчишин Л.В., представника АТ «Райффайзен банк Аваль» - Ковальчук Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Посікіри Романа Романовича на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця,-

ВСТАНОВИЛА:

У березня 2019 року адвокат Посікіра Р.Р. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, у якій просить визнати неправомірні дії приватного виконавця Ільчишин Л.В. щодо відкриття виконавчого провадження ВП №58557781 та вчинення виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження; зобов`язати приватного виконавця Ільчишин Л.В. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58557781 від 06.03.2019, скасувати постанову про арешт майна боржника від 06.03.2019; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 06.03.2019; скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 06.03.2019; скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.03.2019 та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.03.2019.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи - Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - Посікіра Р.Р .

В апеляційній скарзі посилається на те, що в заяві про відкриття виконавчого провадження №114/5-146395 від 05.03.2019р стягувачем зазначено Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», проте відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2019 року, стягнення повиннно здійснюватись на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», як і у виконавчому листі № 2-104/10, який виданий 17.03.2010 року Сихівським районним судом м. Львова.

Крім того, у всіх постановах Приватний виконавець Ільчишин Любов Володимирівна зазначає як стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль», що не відповідає ні Виконавчому листу, ні дійсному найменуванню Стягувана.

На думку скаржника, оскільки необхідних дій приватним виконавцем Ільчишин Любов`ю Володимирівною вчинено не було, в її діях має місце порушення ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» і усі подальші виконавчі дії та прийняті Приватним виконавецем Ільчишин Л .В. постанови є протиправними.

Також зазначає, що приватний виконавець Ільчишин Любов Володимирівна в порушення Закону передчасно звернула стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, оскільки сума стягнення за виконавчим листом № 2-104/10, виданим 17.03.2010 року Сихівським районним судом м. Львова, становить 278040, 69 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становрггь 2115917,45 гривень, що є значно вищою за розмір у п`ять мінімальних заробітних плат станом на 1 січня 2019 року.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року скасувати та прийняти постанову. Якою скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення приватного виконавця Ільчишин Л.В. та представника АТ «Райффайзен банк Аваль» - Ковальчук Л.О. на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Нормами Конституції України (ст.ст.124, 129), Цивільного процесуального кодексу України (ст.18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Так, Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Норма ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» закріпляє, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. перебуває виконавче провадження № 58557781 з примусового виконання виконавчого листа № 2-104/10 виданого 17.03.2010 Сихівським районним судом м.Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 278040,69 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 2115917,45 грн. заборгованості по договору кредиту №0147/0046/82/46917 від 28 грудня 2006 року, 1700 грн. державного мита, 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2019.

Згідно ч.2 ст.368 ЦПК України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017) в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких ухвалено, видається окремий виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, або зазначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває у кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окремо заява про примусове виконання рішення.

Також встановлено, що приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, який вступив в законну силу 22.02.2010 та відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки у виконавчому документі зазначено, що стягнення є солідарним, стягувачем подано заяву на примусове виконання на одного з солідарних боржників, зазначених у виконавчому документі, а саме - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи) виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що при відкритті виконавчого провадження приватним виконавцем встановлено, що на офіційному сайті АТ «Райффайзен Банк Аваль» знаходиться копія статуту Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (нова редакція, погоджено Національним банком України 23.05.2018), де зазначено, що повне найменування Банку - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Також згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань назва юридичної особи - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль». Оскільки дану інформацію приватним виконавцем встановлено до відкриття виконавчого провадження, зазначені зміни в назві стягувача вказано при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, а не в ході виконавчого провадження.

Відповідно до частин 1,2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2019 на адресу приватного виконавця надійшла заява стягувача про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , відповідно до інформації з Пенсійного фонду України № від 06.03.2019 боржник отримує доходи у ПАТ «Сережа Оріана Україна» та ТзОВ «Сережа Пекеджинг Україна». 11.03.2019 приватним виконавцем Ільчишин Л.В. винесено постанову про стягнення з доходу боржника та скеровано в ТзОВ «Сережа Пекеджинг Україна» та 13.03.2019 винесено постанову про стягнення з доходу боржника та скеровано в ПАТ «Сережа Оріана Україна» для виконання.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. щодо відкриття виконавчого провадження №58557781 були вчинені відповідно до чинного законодавства, в межах повноважень приватного виконавця, а тому вчинення подальших виконавчих дій в межах даного виконавчого провадження щодо винесених оскаржуваних постанов суд вважає такі дії виконавця правомірними.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.2 та ч.3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи, що доводи скаржника про порушення приватним виконавцем вимог чинного законодавства не знайшли свого підтвердження, а згідно наявних у справі доказів приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. вчинялися усі необхідні дії, спрямовані на належне виконання рішення по справі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», та підставно відмовив в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Посікіри Романа Романовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 15 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.