ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/840/19Головуючий по 1 інстанції
Справа №700/720/17 Категорія: на ухвалу Бесараб Н.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіБондаренко С.І., Гончар Н.І.
секретар Попова М.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) СПП «Біле Озеро»,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 06.11.2019 (повний текст складено 06.11.2019, суддя в суді першої інстанції Бесараб Н.В.) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СПП «Біле Озеро», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ГУ управління Держгеокадастру у Черкаській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и в :

на розгляді з 03.10.2017 в Лисянському районному суді перебуває дана цивільна справа, предметом позову в якій є вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, укладеного на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ №0626910 від 06.07.2006 між ОСОБА_1 та СПП «Біле Озеро», з підстав неналежності підпису на даній угоді позивачу.

06.11.2019 позивач подала заяву про забезпечення позову у справі, якою просила накласти арешт на земельну ділянку кадастровий №:02:001:0079, розміром 2,6902 га, яка розташована в адміністративних межах Виноградської сільської ради Лисянського району Черкаської області та належить на праві власності ОСОБА_1 та заборонити СПП «Біле Озеро» вчиняти будь-які дії щодо володіння, користування та розпорядження даною земельною ділянкою.

Такі вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ухвали суду від 15.01.2018 у справі була призначена почеркознавча експертиза за висновком якої від 21.08.2018 підпис у графі «Орендодавець» оскарженої додаткової угоди до договору оренди землі не її.

Ознайомившись із матеріалами справи, відповідач, зловживаючи процесуальними правами, почав подавати апеляційні скарги на ухвали суду, не оплачуючи їх судовим збором, чим перешкоджає проведенню судових засідань та винесенню рішення у справі. Більшість ухвал суду, які оскаржувалися відповідачем, на момент подачі апеляційної скарги вичерпували свою дію. Також 26.08.2019 відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про визнання правочину недійсним і знову без сплати судового збору. Такі дії відповідача свідчать про те, що він навмисно намагається затягнути розгляд справи з метою подальшого користування земельною ділянкою, так як він продовжує її обробляти та збирати урожай. На даний час відповідач її виорав та підготовляє до весняних посівів. Враховуючи таку поведінку відповідача щодо затягування розгляду справи шляхом подачі невмотивованих апеляційних скарг, та те, що існує об`єктивна загроза того, що відповідач засіє земельну ділянку і виконати рішення суду щодо можливого визнання додаткової угоди недійсною буде неможливо, а позивач буде позбавлена права користування та розпорядження своїм майном, вона змушена звернутися до суду із даною заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 06.11.2019 вказану заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі накладено арешт на спірну земельну ділянку та заборонено відповідачу вчиняти дії щодо її використання. Суд вказав, що відповідач, зловживаючи своїми процесуальними правами, створює перешкоди по своєчасному розгляду цієї справи, що свідчить про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав 20.11.2019 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування вказано на те, що суд не встановив існування обставин, які б могли утруднити виконання рішення у справі. Вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають здійсненню відповідачем господарської діяльності. Зловживання процесуальними правами не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Вказуючи на висновок експерта, суд наперед надає оцінку доказам у справі перед винесенням рішення.

У відзиві позивач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскарженій ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України.

Так відповідно до положень частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, зокрема, п.п.1, 2 шляхом накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Апеляційний суд враховує, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, необхідно пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду за відповідним позовом; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином для того, щоб було вжито заходів для забезпечення позову у справі заявнику необхідно довести доказами факт того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Без встановлення наявності таких обставин вжиття заходів для забезпечення позову є неможливим.

Слід врахувати, що згідно вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даній справі встановлено, що наразі спірна земельна ділянка перебуває у користуванні та фактичному володінні відповідача у справі на підставі оспорюваної додаткової угоди до договору оренди землі. За доводами позивача відповідач вирощує на ній сільськогосподарські культури та засіває восени для збирання урожаю наступного 2020 року.

З урахуванням викладеного, на переконання апеляційного суду безсумнівно існують обставини, які свідчать про наявність перешкод для можливого виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позовних вимог, адже в такому випадку відповідач втратить право використовувати спірну земельну ділянку, однак на ній буде зростати його урожай, що новому володільцеві не дозволить користуватися цим майном.

Отже висновки суду про необхідність забезпечення позову у справі шляхом заборони вчиняти відповідачу дії щодо спірної земельної ділянки є вірними, а апеляційні доводи скаржника про відсутність обставин, які б могли утруднити виконання рішення у справі, є необґрунтованими.

Також апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають здійсненню відповідачем господарської діяльності, так як при розгляді справи встановлено наявність обставин, які свідчать про можливість ускладнення виконання рішення суду у справі, які вказано вище, отже не вживаючи заходи забезпечення позову суд надасть перевагу правам відповідача на здійснення господарської діяльності перед правами позивача на володіння та розпорядження своїм майном (земельною ділянкою).

Крім того, законність права відповідача на використання спірної земельної ділянки у аспекті наявності підстав для цього є предметом судової перевірки у цій справі, а забезпечення позову не може перешкоджати здійсненню саме законної господарської діяльності сторони у справі. Отже при розгляді цієї справи буде вирішено питання і про право відповідача на використання спірної земельної ділянки.

Доводи скаржника про те, що зловживання процесуальними правами не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову не свідчать про помилковість висновків суду в цій справі, адже при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову судом було встановлено і інші обставини, які нормами процесуального законодавства передбачені як підстави для забезпечення позову.

Слід відхилити апеляційні доводи скаржника про те, що вказуючи на висновок експерта, суд наперед надає оцінку доказам у справі перед винесенням рішення, адже суд лише вказує на процесуальні дії відповідача після ознайомлення з висновком експерта, який встановлює наявність обставин щодо предмету доказування у справі, а не робить висновки стосовно обґрунтованості заявлених вимог позивача.

Також апеляційний суд приймає до уваги, що оспорюваним у справі договором оренди земельної ділянки передбачено право орендаря (відповідача) передавати земельну ділянку в суборенду.

Так як накладення арешту на майно має на меті обмеження особи у праві розпоряджатися таким майном (наприклад передати його у користування іншій особі), а можливість передачі орендованої відповідачем земельної ділянки в користування на правах суборенди іншій особі суттєво ускладнить виконання рішення суду в цій справі, яким може бути визнано недійсним правочин, на підставі якого користується земельною ділянкою відповідач, отже суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову також шляхом накладення арешту на вказане майно орендовану відповідачем земельну ділянку.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 06.11.2019 про забезпечення позову у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 06.11.2019 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СПП «Біле Озеро», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ГУ управління Держгеокадастру у Черкаській області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 24.12.2019 .

Суддя-доповідач

Судді