УХВАЛА

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 682/3060/16-ц

провадження № 61-23170св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В.І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелений Парк»,

розглянув у порядку письмового провадження справубез повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений Парк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, суми середнього заробітку за час затримки виплати та моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішенняСлавутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2017 року у складі судді Шевчука В. В. та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 09 березня 2017 року у складі суддів Пастощука М. М., П`єнти І. В., Ярмолюка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що з вересня 2012 року по 22 лютого 2013 року працював у ТОВ «Зелений Парк». При звільненні з роботи, йому не було повернуто трудову книжку, з наказом про звільнення не ознайомлено та не повідомлено про належні до виплати суми. За час роботи не в повному обсязі виплачено заробітну плату за останній відпрацьований місяць - лютий 2013 року. Просив стягнути з ТОВ «Зелений Парк» заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 1293 грн 93 коп., середній заробіток за час затримки виплати у сумі 98664 грн 20 коп. та моральну шкоду у сумі 1000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Славутського міськрайонного суду міста Хмельницької області від 07 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що в день звільнення позивач не працював, доказів пред`явлення вимоги про розрахунок не надав, в бухгалтерію підприємства з такою вимогою не звертався.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Славутського міськрайонного суду міста Хмельницької області від 07 січня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що з вимогою про проведення розрахунку позивач не звертався, його трудові права не порушені.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 09 березня 2017 року, винести нове рішення про задоволення позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що він не отримував заробітну плату, заявлений позов вважає вимогою про виплату заробітної плати.

Позиція інших учасників справи

Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористались.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2017 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 682/3060/16-ц надійшли до Верховного Суду.

04 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані доповідачу.

Ухвалою Верховного суду від 01 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, про наявність підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Верховного Суду. Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

У справі яка переглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 по 01 березня 2013 року працював токарем шостого розряду в ТОВ «Зелений Парк».

01 березня 2013 року позивача звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин.

01 березня 2013 року позивач відмовився отримати трудову книжку та ознайомитися з наказом про звільнення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди дійшли висновку, що права позивача не порушені, оскільки він в день звільнення не працював, вимоги про розрахунок не пред`являв.

До такого ж висновку дійшла колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 грудня 2018 року у справі № 635/6277/14-ц (провадження № 61-29403св18): «встановивши, що в день звільнення 24 березня 2014 року позивач не працював і факт його звернення до відповідача з вимогою про розрахунок після 24 березня 2014 року не довів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав вважати встановленим факт допущення відповідачем затримки розрахунку при звільнені позивача 24 березня 2014 року, як умови покладення відповідальності за це за положеннями статті 117 КЗпП України. Доводи касаційної скарги позивача, що вимога про проведення розрахунку здійснена ним шляхом подання позову до суду є безпідставними та не спростовують висновків судів про відсутність правових підстав, з урахуванням змісту статті 116 КЗпП України, для застосування до відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільнені».

Разом з цим, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 січня 2018 року у справі № 233/688/16-ц (провадження № 61-482св17) дійшла висновку, що «ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що така затримка мала місце з вини відповідача, оскільки відповідачеві було відомо, що на день звільнення позивача (19 травня 2015 року) він мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі, натомість заробітна плата в розмірі 11 465 грн 44 коп. була виплачена позивачеві лише 24 червня 2016 року. При цьому апеляційним судом було враховано, що вимогу про виплату позивачеві розрахункових сум шляхом безпосереднього звернення до відповідача позивач не пред`являв та факт звернення позивача до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є належним пред`явленням вимоги про розрахунок в розумінні статті 116 КЗпП України. Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що звернення до суду з даним позовом не є належним пред`явленням позивачем вимоги про розрахунок в розумінні статті 116 КЗпП України, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в установленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а вичерпного переліку, яким чином працівник має звернутись до власника з вимогою про виплату цих коштів, законодавством не визначено. Разом з цим, суд першої інстанції, визначаючись з розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача дійшов правильного висновку про те, що спірним періодом є час з моменту проведення судом попереднього судового засідання 25 березня 2016 року (коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача) до фактичної виплати заробітної плати (14 червня 2016 року). Відповідач, будучи обізнаним про наявність спору між ним та позивачем не виконав вимоги одразу, як передбачено статтею 116 КЗпП України, а сплатив належні позивачеві при звільненні кошти значно пізніше».

Наведені приклади свідчать про застосування судом касаційної інстанції у різних палатах принципово різного підходу до вирішення схожих справ, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів Верховним Судом.

Висновки Верховного Суду

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним передати справу на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 682/3060/16-ц (провадження № 61-23170св18) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений Парк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, суми середнього заробітку за час затримки виплати та моральної шкоди передати на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков