Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 580/806/16-ц

провадження № 61-22407св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 березня 2017 року у складі судді Чхайло О. В. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Кононенко О. Ю., Бойка В. Б., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 26 979, 97 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 21 січня 2007 року між ними було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 11 700 грн на картковий рахунок.

Однак, у порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 11 травня 2016 року становить 26 979, 97 грн, яку просив стягнути на свою користь.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» та просила визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою № НОМЕР_1 неправомірними; визнати транзакції щодо переказу 06 червня 2015 року коштів в сумі 13 798 грн з кредитної картки нечинними; та зобов`язати відповідача повернути їй кошти в сумі 13 798 грн, а також нараховані на суму боргу відсотки, штрафні санкції і пеню шляхом відновлення їх на картковому рахунку.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказує, що вона є користувачем карток/рахунків НОМЕР_4 та № НОМЕР_3 , виданих їй ПАТ КБ «Приватбанк».

06 червня 2015 року з картки/рахунку № НОМЕР_1 було здійснено декілька несанкціонованих транзакцій на суму 13 798 грн через мережу Internet, про що вона дізналася при здійсненні покупок в магазині. Перевіривши стан рахунку на картках у банкоматі, вона побачила, що всі кошти з обох рахунків зникли, хоча жодних повідомлень у вигляді смс на фінансовий номер для підтвердження даних фінансових операцій не надходило. Вона одразу ж звернулася на гарячу лінію ПАТ КБ «Приватбанк» із відповідною заявою щодо несанкціонованої транзакції, на що оператор їй повідомив, що операцію з карткою вчинили «шахраї» і її звернення буде розглядатися службою безпеки банку, про що її повідомлять протягом двох місяців.

08 червня 2015 року вона письмово звернулась з відповідною заявою до керуючого Лебединським відділенням № 1 ПАТ КБ «Приватбанк», але їй надійшла відповідь, що нею порушені Умови і правила надання банківських послуг та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів.

08 червня 2015 року слідчим СВ Лебединського МВ УМВС України в Сумській області зареєстрована її заява про кримінальне правопорушення, згідно з якою, з її банківської картки при невідомих обставинах зникли грошові кошти на загальну суму 13 798 грн.

У зв`язку із бездіяльністю банку щодо відміни несанкціонованих транзакцій, вона вдруге звернулась до відповідача, але до цього часу відповідь не отримала.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 15 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2017 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо проведення списання з карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , грошових коштів у розмірі 11 692, 85 грн, як кредитних коштів банку, неправомірними.

Зобов`язано ПАТ КБ «Приватбанк» повернути на картковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 11 692, 85 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов до висновку про відсутність вини ОСОБА_1 як підстави цивільно-правової відповідальності за позовом ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки кредитні кошти банку у розмірі 11 692, 85 грн були списані з її рахунку внаслідок недозволеної платіжної операції (доказів протилежного банк не надав),а тому відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Разом з цим, за наведених підстав суди дійшли до висновку про необхідність визнання дій ПАТ КБ «Приватбанк» щодо проведення недозволеної платіжної операції, яка полягає у списанні 06 червня 2015 року з карткового рахунку ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 11 692, 85 грн, неправомірними та вважали необхідним зобов`язати банк повернути ці грошові кошти на картковий рахунок користувача.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк»звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2017 року, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити у повному обсязі, а у зустрічному позові відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів про несанкціоноване зняття коштів є припущеннями, оскільки ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження цих обставин. При цьому звернення до банку та правоохоронних органів із відповідною заявою не є доказом по справі.

Окрім цього, вказує, що оскільки з карткового рахунку знімались тільки кредитні кошти, які належать ПАТ КБ «Приватбанк», то ОСОБА_1 жодної матеріальної шкоди не завдано і тому відсутні підстави для відшкодування їй цих коштів.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали з Лебединського районного суду Сумської області та зупинено виконання рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 березня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2017 року.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 травня 2018 року справу № 580/806/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суди встановили, що 21 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладений договір про надання банківських послуг, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 11 700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок № НОМЕР_3 .

Підписанням заяви від 21 травня 2007 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

ОСОБА_1 має також інший картковий рахунок № НОМЕР_1 , який є карткою для виплат, на який вона отримує цільові надходження у вигляді заробітної плати.

06 червня 2015 року з картки ОСОБА_1 НОМЕР_4 на яку попередньо перераховані з картки № НОМЕР_3 кошти у розмірі 11 692, 85 грн, було здійснено списання через мережу Інтернет коштів на загальну суму 13 798 грн.

08 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до Лебединського відділення №1 ПАТ КБ «Приватбанк» та до Лебединського МВ УМВС України в Сумській області з приводу того, що 06 червня 2015 року без її відома у програмі Приват-24 були зняті кошти в сумі близько 13 700 грн з її банківської картки.

Згідно з повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви від 08 червня 2015 року слідчим СВ Лебединського МВ УМВС України в Сумській області внесено відомості до ЄРДР № 0000431 по факту зникнення 06 червня 2015 року з банківської картки ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 13 798 грн та розпочато досудове розслідування.

11 червня 2015 року ОСОБА_1 повторно звернулась до Лебединського відділення №1 ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про незаконне зняття коштів з її картки та просила надати письмову відповідь з приводу цього.

24 червня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав на адресу ОСОБА_1 відповідь про те, що з приводу несанкціонованого зняття коштів з її картки їй необхідно звернутися до правоохоронних органів.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах , установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 6 - 9 Положення № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банка.

Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надано доказів, які б безспірно підтверджували, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН -коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції, та приймаючи до уваги те, що грошові кошти у розмірі 11 692, 85 грн, як кредитні кошти банку, були списані з її рахунку внаслідок недозволеної платіжної операції, а ПАТ КБ «ПриватБанк» не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність вини ОСОБА_1 , як підстави цивільно-правової відповідальності за позовом ПАТ КБ «Приватбанк».

Доводи касаційної скаргине дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2017 рокубез змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15 березня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 травня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов