Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3912/18 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 29 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/3912/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м. Бердичів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 . Просив стягнути із відповідача 44 636 грн. вартості відновлювального ремонту автомобіля «Шкода-Фабія» д.р.н. НОМЕР_1 та вирішити питання судових витрат, понесених ним на оплату судового збору при зверненні до суду із даним позовом, та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1 000 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 04 серпня 2017 року в селі Райки Бердичівського району ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого гужовий транспорт самовільно розпочав рух та скоїв зіткнення з належним йому ( ОСОБА_1 ) на праві власності автомобілем «Шкода-Фабія» д.р.н. НОМЕР_1 . Унаслідок зіткнення автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 15 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно зі звітом від 29 серпня 2017 року №1659, який складений аварійним комісаром ТОВ «Експерт Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 44 636,51 грн., а матеріальний збиток з урахуванням зносу деталей, які підлягають заміні, складає 20 712,82 грн. Відповідач був повідомлений про час і місце проведення експертом огляду автомобіля, але не з`явився.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП, в сумі 20 712,82 грн. та 327,04 грн. судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, стягнувши вартість відновлювального ремонту в сумі 44 636 грн. Також при вирішенні питання судових витрат стягнути на його користь 704 грн. судового збору та 1 000 грн. витрат, понесених ним на проведення автотоварознавчого дослідження. Зокрема наголошує на тому, що постановою суду ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що суд застосував до спірних правовідносин положення закону, який не підлягає застосуванню. Також вважає, що суд дійшов неправильного висновку про те, що гужовий транспорт не є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки ст.1187 ЦК України не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки. Вважає, що відповідальність ОСОБА_2 має нести за заподіяння шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Разом із тим, пославшись на норми ст.ст.22,386,1166 ЦК України, суд не застосував їх положення до спірних правовідносин. На думку скаржника визначальним у даному спорі є не той факт, що він замінив чи не замінив пошкоджені деталі автомобіля, а той факт, що за висновками фахівця ці деталі втратили своє цільове призначення та не можуть бути використані у подальшому як складові автомобіля. Також кошти в сумі 1 000 грн. за виконання звіту про оцінку автомобіля він перевів на рахунок експерта через «Приват-24». Окрім того, суд фактично залишив його без допомоги адвоката, оскільки безпідставно не відніс справу до малозначних.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Гужовий транспорт - це вид дорожнього транспорту, у якому повозки призводяться до руху тваринами, зокрема кіньми. Особи, що керують гужовим транспортом належать до учасників дорожнього руху.

Особам, що керують гужовим транспортом, забороняється залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 04 серпня 2017 року ОСОБА_2 в с. Райки Бердичівського району Житомирської області по вул. АДРЕСА_1 , порушивши Правила дорожнього руху, не вжив заходів щодо самовільного руху гужового транспорту, внаслідок чого гужовий транспорт самовільно розпочав рух та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шкода-Фабія» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку.

Унаслідок таких подій автомобіль, який належав позивачу на праві власності, отримав механічні пошкодження.

Гужовий транспортний засіб не є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться до руху за допомогою двигуна, з урахуванням таких ознак джерела підвищеної небезпеки як неможливість повного контролю з боку людини, наявність шкідливих властивостей, велика ймовірність завдання шкоди, а доводи апеляційної скарги із цього приводу безпідставні.

За таких обставин, зіткнення автомобіля з гужовим транспортним засобом, запряженим конем, не може бути кваліфіковано як взаємодія двох джерел підвищеної небезпеки.

Отже, шкода, заподіяна майну позивача, підлягає відшкодуванню відповідачем за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина ОСОБА_2

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 15 грудня 2017 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, визнано ОСОБА_2 (а.с.5-6), а тому він мусить нести майнову відповідальність за заподіяну шкоду та на спірні правовідносини поширюються норми частини першої ст.1166 ЦК України, як правильно визначився суд першої інстанції, а не положення ст.ст.1187-1188 ЦК України, як помилково вважає скаржник.

Разом із тим, із звіту №1659 про оцінку автомобіля «Шкода-Фабія» д.р.н. НОМЕР_1 , складеного 29 серпня 2017 року, убачається, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля, 2006 року випуску, внаслідок його пошкодження при ДТП складає 20 712 грн. 82 коп. (з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу), а вартість відновлювального ремонту - 44 636 грн. 51 коп. (без урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу).

У пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Отже, необхідною умовою для відшкодування повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є наявність доказів проведення ремонту та реальна витрата зазначеної суми.

Під час судового засідання у суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що у 2017 році, тобто до звернення із даним позовом до суду, продав спірний автомобіль без проведення відновлювального ремонту, тобто із ушкодженнями, яких зазнав автомобіль внаслідок ДТП.

За таких обставин, позивач відновлювального ремонту не проводив та проводити вже не буде, оскільки спірний автомобіль відчужив, а відтак ним не понесені реальні витрати на придбання нових вузлів, деталей, комплектуючих частини, у тому числі іншої модифікації, а тому апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на відшкодування матеріального збитку в сумі 20 712,82 грн., що розрахований з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, а не на відшкодування вартості відновлювального ремонту, на чому наполягається у апеляційній скарзі.

Доказів того, що позивач поніс витрати за проведення автотоварознавчого дослідження не надано й суду апеляційної інстанції, хоча вони мають бути документально підтверджені та доведені, а тому колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підстави для відшкодування тисячі гривень відсутні (відсутність документального підтвердження понесення позивачем витрат на суму 1 000 грн. - квитанція або інший фінансовий розрахунковий документ).

Ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та дана справа не підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, а тому суд апеляційної інстанції допустив представника позивача до участі в суді апеляційної інстанції з використанням процесуальних прав сторони, інтереси якої він представляє, у тому числі, з правом надавати пояснення та докази. Отже, відмова суду першої інстанції у задоволенні заяви позивача про розгляд справи у спрощеному провадженні та допуску представника ОСОБА_3 до участі в розгляді даної справи не може бути підставою для зміни рішення, оскільки, з огляду на вищевикладене, такі обставини не призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін, приймаючи до уваги те, що ухвалено з додержанням норм матеріального права та доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 19 серпня 2019 року.