Справа № 369/127/19
Провадження № 2/369/833/19
07.08.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л. М.,
при секретарі Бугайова М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття реєстраційного обліку,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї у вказаному будинку за реєстрова четверо осіб, а саме: вона ОСОБА_1 , двоє її дітей ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ..
На час звернення з позовом до суду ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , однак у даному будинку не проживає.
Реєстрація ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 створює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження даним майном.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , та примусово зняти його з реєстраційного обліку.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяви про розгляд справи за її відсутності.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки представник позивача у поданій заяві суду не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно дубліката договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тимчуком В.О., реєстровий номер 225, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 36,8 кв..
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, що підтверджується Актом депутата Боярської міської ради від 22.11.2018 року, 17.10.2018 року, 19.03.2019 року.
Згідно вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
При визнанні судом відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, судом не вбачається порушення пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаному жилому будинку.
Щодо заявлено позовної вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку суд приходить наступного.
Порядок зняття з реєстраційного обліку визначений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється (серед іншого) на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1382-IV від 11.12.2003 зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про виселення.
Таким чином, відповідно до зазначеної норми зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон № 1382-IV від 11.12.2003 є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статей 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК України).
При визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла.
Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом у Постанові від 06.02.2019 року у справі № 465/2559/14-ц, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини.
Заявлені вимоги позивача ОСОБА_1 про примусове зняття судом відповідача з реєстраційного обліку в її будинку не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 405 ЦК України, ст. ст. 4, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд-
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим будинком АДРЕСА_1 .
В решті позову відмовити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн. в дохід держави.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.