Справа № 175/727/19
Провадження № 2/175/206/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

07 серпня 2019 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сотник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь грошову суму у розмірі 9107,90 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок ДТП, а також суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Свій позов мотивує тим, що 15.05.2018 року о 09 год. 30 хв. по пр. Слобожанський, біля е/о 16 в м.Дніпро, транспортним засобом «Шевроле Авео» д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 під керуванням водія ОСОБА_3 було здійснено ДТП.

Так, порушивши п.10.1 Правил дорожнього руху, водій автомобіля «Шевроле Авео» скоїв зіткнення з автомобілем «Citroen С4», д/н НОМЕР_2 , який належить йому, ОСОБА_1 , на підставі технічного паспорту НОМЕР_3 , виданого 01.11.2017 року.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 04.06.2018 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст.124 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, в результаті ДТП за участю транспортного засобу «Шевроле Авео», автомобілю «Citroen С4», заподіяні значні механічні ушкодження розмір яких, згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця, по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №5552 від 29.05.2018 року, становить суму 37 127,90 грн. Також ним, позивачем, були здійснені оплати інших послуг, які складаються з послуг розібрання та зібрання лівої передньої двері, у сумі 330,00 грн. та проведення експертизи автомобіля, вартістю 1500,00 грн.

Таким чином, в наслідок ДТП було пошкоджено автомобіль, що належить позивачу на праві приватної власності, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та відшкодування матеріальних збитків завданих йому в наслідок вказаного ДТП.

Позивач в судове засідання надав до суду письмову заяву про слухання справи за їх відсутності, позов підтримує, просить пред`явлені вимоги задовольнити у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачу, судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістка про час та місце розгляду справи та роз`яснено право подати в зазначений строк письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Проте, відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до положень ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеною небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч.ч. 2, 5 вказаної статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до норми ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Citroen С4», д/н НОМЕР_2 , що підтверджується копією технічного паспорта НОМЕР_4 .

Так, 15.05.2018 року о 09 год. 30 хв. по пр. Слобожанський, біля е/о 16 в м. Дніпро, транспортним засобом «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 під керуванням водія ОСОБА_3 було здійснено ДТП в результаті порушення п.10.1 Правил дорожнього руху, та скоєно зіткнення з автомобілем «Citroen С4», д/н НОМЕР_2 .

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, від 04.06.2018 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця, по визначенню вартості матеріального збитку серії КТЗ №5552 від 29.05.2018 року, розмірі суми шкоди,завданої позивачу, становить 37 127,90 грн. Також судом встановлено, що позивачем, були здійснені оплати інших послуг, які складаються з послуг розібрання та зібрання лівої передньої двері, у сумі 330,00 грн. та проведення експертизи автомобіля, вартістю 1500,00 грн.

Таким чином, розмір заподіяної шкоди позивачу, з урахуванням усіх витрат з становить суму у розмірі 38 957,90 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім гривень 90 копійок).

Разом з тим, судом встановлено, що згідно страхового акту №07217-24 від 30.07.2018 року та доповнень до нього №07217-24 від 21.11.2018 року страховою компанією «Вусо» на поточний рахунок позивача було перераховано суму у розмірі 29 850,00 грн. в рахунок часткової відшкодування шкоди заподіяної в наслідок ДТП, що відповідає вимогам ст.ст. 6, 9, 22-31, 35, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також страховою компанією було надано лист - пояснення ОСОБА_1 , у якому зазначалося, що різниця, яку страхова компанія не доплатила, законом покладено на страхувальника, тобто відповідача ОСОБА_2 , що передбачено вимогами ст. 1194 ЦК України.

Також, відповідно до ст. 1192 ЦК України, потерпілий наділений правом вибору пред`явлення вимоги як до страховика так і до власника джерела підвищеної небезпеки. Тобто, потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від власника джерела підвищеної небезпеки, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи. У такому випадку власник джерела підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлений права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги саме до ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу, по відшкодуванню завданої шкоди - є законними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263, 268, 271, 273, 280, 354,430 ЦПК України, ст.ст.22,23,1166,1167,1187,1192, 1194 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) матеріальну шкоду спричинену внаслідок ДТП у розмірі 9107,90 грн. (дев`ять тисяч сто сім гривень дев`яносто копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

Суддя О.М.Бойко