Ухвала

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 462/6567/18

провадження № 61-13764ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від

18 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2019 року у вищевказаній справі.

До касаційної скарги додано клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що його майновий стан є важким, він перебуває в скрутному матеріальному становищі, має статус безробітного.

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2019 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху для усунення виявлених недоліків до 28 серпня 2019 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали, зокрема надання доказів на підтвердження розміру доходу заявника у 2018 році.

12 серпня 2019 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: оригінал довідки Львівського міського центру зайнятості від 02 серпня 2019 року № 1987 про відсутність доходів ОСОБА_1 за 2018 рік.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, суд виходить з наступного.

Вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд виходить із того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

За змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки розмір такого судового збору є надмірним тягарем для заявника.

З огляду на вищевикладене, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги підлягає задоволенню.

Відповідно до частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, судом не встановлено підстав для відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Керуючись частиною сьомою статті 394 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня

2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 червня 2019 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Витребувати Залізничного районного суду м. Львова матеріали вищезазначеної цивільної справи № 462/6567/18.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 вересня 2019 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк