ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6884/19 Номер провадження 22-ц/814/3305/19Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

розглянувши в порядку письмового письмовому провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2019 року, ухвалене без участі сторін під головуванням судді Турченко Т.В., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

31 липня 2019 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 19986 гривень 83 копійок та судові витрати.

Підстави позову вмотивовував тим, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №б/н від 13 серпня 2011 року. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана нею Анкета - заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складають договір між нею та банком, що підтверджується її підписом у заяві.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 не виконує. Станом на 17 липня 2019 року його заборгованість перед банком складає 19986 грн. 83 коп., з яких: 6401 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 4710 грн. 76 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6497,13 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 950,00 пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень (фіксована частина) та 927,94 гривні (процентна складова).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2019 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором «б/н від 13 серпня 2011 року в сумі 6401 гривень та понесені судові витрати в сумі 1921 гривні, а всього 8322 гривні.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПриватБанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що не може бути взята до уваги правова позиція Верховного суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки відповідачем не оспорювалися і не заперечувалися умови договору, договір не визнавався недійсним, не оспорений факт його укладення.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом суперечить принципам платності кредитного договору, а також наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

Необхідність сплати боржником процентів кредитору передбачає ст. 169 Кодексу європейського договірного права. Відмова у задоволенні цих вимог є порушенням норм ст.ст. 1046 та 1048 ЦК України.

Звільнення судовими рішеннями боржників від сплати відсотків за кредитними договорами призведе до неможливості здійснювати виплату відсотків за депозитними договорами та іншими обов`язковими платежами.

Окрім цього, зазначає, що у підтвердження позовних вимог Банком надано довідку про умови кредитування, яка підписана позичальником та містить умови отримання ОСОБА_1 кредитних коштів.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду судом апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що 13 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про відкриття рахунку та оформлення на її ім`я кредитної картки «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 1300 гривень, який у подальшому збільшувався.

Згідно з наданим Банком розрахунком вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17 липня 2019 року становить 19986 грн. 83 коп., з яких: 6401 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 4710 грн. 76 коп. заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 6497,13 гривень нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 950,00 пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень (фіксована частина) та 927,94 гривні (процентна складова).

Частково задовольняючи позовні вимоги, та ухваливши рішення про задоволення позовних вимог лише в частині непогашеного тіла кредиту в сумі 6401 гривні, місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження умов та строку отримання відповідачем кредиту. Матеріали справи не містять доказів того, що Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, визнавалися відповідачем як беззаперечні умови кредитного договору, не містять підпису відповідача, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 13 листопада 2011 року.

Апеляційний суд вважає висновки місцевого суду в частині стягнення тіла кредиту законним та обґрунтованим, та в цій частині позивач судове рішення не оскаржує. З позовної заяви та розрахунків банку вбачається, що вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом Банк не заявляв.

Разом з тим висновки місцевого суду про відмову у стягненні простроченого тіла кредиту, пені за несвоєчасну сплату кредитних коштів не відповідають вимогам матеріального права та наявним в матеріалах справи доказам.

Спірні правовідносини врегульовуються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень статей 526, 530, 1046, 1054 Цивільного кодексу України на підставі кредитного договору у позичальника виникає обов`язок з повернення наданих йому банком грошових коштів (кредиту) та сплати процентів у встановлені договором строки (терміни).

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду в тій частині, що матеріали справи не містять підтверджень, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати штрафів та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Разом з тим . за правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_1 13 серпня 2011 року при укладенні договору підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка містить базову відсоткову ставку в розмірі 3,0% в місяць, яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік, а також розмір пені та порядок її нарахування за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу (а. с. 11).

Сторони погодили, що підписаними умовами кредитування сторони визначили, що за несвоєчасне погашення заборгованості передбачено нарахування пені: 1- у розмірі базової відсоткової ставки по договору за кожен день прострочки кредиту; 2- 1% заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, яка нараховується за наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 та більше днів виникнення прострочки на суму 50 гривень та більше.

Тобто, погоджені у довідці про кредитування розмір відсоткової ставки, пені та штрафних санкцій є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України.

З розрахунку наданого банком вбачається, що розмір пені за неналежне виконання грошових зобов`язань, розрахований у відповідності з погодженою між сторонами довідкою про умови кредитування, та становить 6497 гривень 13 копійок, які і підлягають стягнення з відповідача у справі.

Щодо інших нарахованих пень і штрафів.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Згідно з погодженими між сторонами умовами кредитування визначено нарахування штрафу за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше 30 днів в сумі 500 гривень + 5% суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

З матеріалів справи вбачається, що позивач нарахував пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень в розмірі 950 гривень, яка не обумовлена Довідкою, долученою до позовної заяви.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення лише одного виду пені за прострочене зобов`язання в сумі 6497 гривень 13 копійок.

Решта нарахованих штрафних санкцій стягненню не підлягають.

Окрім цього, вбачається, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту в сумі 4710,76 гривень.

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача становить 17608 гривень 89 копійок, які складаються з: 6401,00 гривень заборгованості за тілом кредиту, (які місцевий суд вірно стягнув,) ; 4710,76 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту; 6497,13 гривень пені за прострочене зобов`язання.

Відповідно до п. 3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з ухваленням нового про часткове задоволення та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 4710,76 гривень, пені за прострочене зобов`язання в сумі 6497,13 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції скарги підлягають компенсації з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Так, за рахунок відповідача слід компенсувати 88,1% сплаченого судового збору, що становить: 2538 гривні 60 копійок.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення простроченого тіла кредиту та пені.

Ухвалити нове рішенняв цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 4710 гривень 76 копійок, пеню за прострочене зобов`язання в сумі 6497 гривень 13 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в рахунок відшкодування судових витрат в сумі 2538 гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук