Справа № 638/5858/19
Провадження № 2/638/3206/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2019 року м. Харків
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Мхітарян Л.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи Управління місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди матері ОСОБА_5 ; зобов`язати Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди матері ОСОБА_5 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати покинула дитину на виховання батька та поїхала. Дитина повністю знаходиться утриманні позивача та проживає разом з ним. На теперішній час у позивача виникла необхідність зареєструвати місце проживання дитини за адресою проживання батька, однак мати дитини згоди на це не надає.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради до суду надав письмові пояснення, просив ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 .
Вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , що підтверджується довідками Громадської організації «Дитяча студія телебачення та анімації» та ТОВ «Центр мікробіології та імунології «Ваш ребенок», з яких вбачається, що вказані заклади дитина відвідує лише в присутності батька ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
На теперішній час дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Як вбачається з акту обстеження умов проживання позивача складеного Службою у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей ХМР 15.07.2019 року, за місцем проживання ОСОБА_1 для проживання дитини створені належні умови.
Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №515 від 07.08.2019 року, Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
За статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зіст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.
Судом встановлено, що батько та мати дитини проживають окремо.
Отже, враховуючи ставлення та участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, який має можливість утримувати малолітнього сина матеріально, відсутність належних заперечень матері щодо місця проживання дитини з батьком з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , щодо визначення місця проживання дитини, та вважає за необхідне визначити місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його батьком - ОСОБА_1 .
Щодо вимоги позивача про визначення адреси, за якою буде проживати дитина разом з батьком без згоди матері, суд зазначає, що ч. 1 ст. 161 СК України встановлено, що у разі відсутності згоди між батьками з ким буде проживати малолітня дитина, суд визначає лише того з батьків, з ким буде проживати дитина, тому така вимога ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди матері ОСОБА_5 суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 6 ч. 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження «Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки дане рішення є підставою для зняття дитини ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання без згоди матері, вимога про зобов`язання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи Управління місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 384,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 20.08.2019 року.

Суддя