Справа № 468/1057/19-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

23.08.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого по справі судді Муругова В.В., за участі секретаря Рижньової О.В., скаржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо винесення постанови про арешт коштів від 24.05.2019 року та зняття арешту з рахунку,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019 року до Баштанського районного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. В тексті скарги заявник вказав, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області по справі №468/1661/13-ц з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх доходів боржника щомісячно.

06.08.2019 року він отримав у відділі ДВС копію постанови державного виконавця про арешт коштів боржника, за якою накладено арешт на рахунок боржника, відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль», на який боржнику перераховуються кошти ТОВ «Теплиця-Агро» за виконану роботу на підставі цивільно-правового договору. Скаржник вважає рішення державного виконавця неправомірним, оскільки оплати, які зараховуються на даний рахунок є єдиним джерелом його доходу, тому він вважає такі оплати своєю заробітною платою та, посилаючись на положення ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», просив визнати дії державного виконавця незаконними і зняти арешт з вказаного рахунку заявника.

В судовому засіданні скаржник підтримав скаргу.

Баштанський РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області не забезпечив явку до суду свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду скарги.

Стягувач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Вислухавши скаржника, дослідивши наявні у справі матеріали (копію постанови від 24.05.2019 року про арешт коштів боржника; копію акту №07/3-19ТА прийому передачі робіт від 30.07.2019 року; копію акту №04/3-19ТА прийому передачі робіт від 24.04.2019 року; довідку ТОВ «Теплиця-Агро» від 06.08.2019 року; довідку Баштанської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 12.08.2019 року №91; копію розрахунку заборгованості по аліментам; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; історію по картковому рахунку; матеріали цивільної справи № 468/1661/13-ц), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.08.2013 року по цивільній справі №468/1661/13-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх доходів боржника щомісячно.

Вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні у державного виконавця Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

24.05.2019 року державним виконавцем Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесена постанова про арешт коштів боржника, за якою накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунку АТ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (980) у межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 67839,89 грн.

Відповідно до п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно зі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

За ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

За такого, чинним законодавством передбачене право державного виконавця арештовувати кошти на рахунках боржника та визначені виключення з даного права.

При цьому, скаржником не надано суду, що відкритий на його ім`я рахунок, на кошти на якому накладено арешт державним виконавцем, має спеціальний статус або входить до переліку процитованих вище виключень, на які арешт не може бути накладений.

Що стосується позиції скаржника, що кошти, які надходять на його ім`я на даний рахунок від ТОВ «Теплиця-Агро», є фактично його заробітною платою, то суд не може погодитись з такою позицією у зв`язку з наступним.

По-перше, з наданих доказів слідує, що боржник отримує вказані кошти на підставі цивільно-правової угоди (договору підряду) як виконавець за виконані роботи. По-друге, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За такого, отримані боржником кошти за цивільно-правовим договором підряду не є такими, що отримані ним за трудовим договором, тому не є заробітною платою в розумінні закону, а боржник не перебуває в трудових правовідносинах та не є працівником ТОВ «Теплиця-Агро» в розумінні КЗпП України.

У зв`язку з цим, на кошти на даному рахунку не може поширюватись дія ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається скаржник обґрунтовуючи свої вимоги, оскільки положення вказаної норми стосуються утримань, які здійснюються виключно із заробітної плати та інших виплат працівника (тобто виплат за трудовим договором), а не будь-якого іншого доходу, як безпідставно вказує скаржник.

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 447, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Баштанського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо винесення постанови про арешт коштів від 24.05.2019 року та зняття арешту з рахунку - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: