ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 466/7108/16-ц

провадження № 61-15078 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Девелопмент Лтд»,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2017 року в складі судді Ковальчука О. І. та на постанову апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2018 року в складі колегії суддів Савуляка Р. В., Крайник Н. П., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У 2016 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ТОВ «Глобал Девелопмент Лтд» на його користь 3 000 000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що 04 січня 2016 року між ТОВ «Національна компанія Укрексперт» (далі - виконавець) і ТОВ «Глобал Девелопмент Лтд» (далі - замовник) укладений договір про надання послуг.

30 березня 2016 року між Національною спілкою художників України та замовником укладений договір інвестиційної участі в будівництві й передачі функцій замовника.

28 липня 2016 року між виконавцем та ОСОБА_1 укладений договір застави майнових прав, в якому зазначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець передає ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 набуває право вимоги, належне виконавцю, та стає кредитором за договором про надання послуг.

Відповідно до підпункту 4.4.1 договору про надання послуг замовник сплачує винагороду, що становить еквівалент ринкової вартості 250 м2 площі спорудженої будівлі протягом 90 календарних днів з моменту укладення господарського договору щодо інвестиційної участі в будівництві та передачі функцій замовника.

Оскільки вказана в договорі винагорода ОСОБА_1 не виплачена, він просив вирішити даний спір в судовому порядку.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що виконавець не надавав посередницьких та консультативних послуг щодо укладення та виконання будь-яких правочинів (господарських договорів) між замовником та Національною спілкою художників України (інтереси якої виконавець представляв як агент), а тому позов ОСОБА_1 є безпідставним.

Короткий зміст судових рішень апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2017 року- без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

21 лютого 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що висновки судів першої та апеляційної інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу

Відзив на дану касаційну скаргу до Верховного Суду від інших учасників справи не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 04 січня 2016 року між виконавцем та замовником було укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого виконавець, діючи в інтересах замовника, зобов`язувався надати посередницькі та консультаційно-організаційні послуги щодо укладення та виконання будь-яких правочинів (господарських договорів) між замовником та Національною спілкою художників України (інтереси якої виконавець представляє як агент), що стосуються забудови земельної ділянки в період з 01 січня 2016 року по 01 травня 2016 року, зокрема укладення договору інвестиційної участі в будівництві та передачі функцій замовника.

30 березня 2016 року між Національною спілкою художників України та замовником укладений договір інвестиційної участі в будівництві й передачі функцій замовника.

28 липня 2016 року між виконавцем та ОСОБА_1 укладений договір застави майнових прав, в якому зазначено, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець передає ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 набуває право вимоги, належне виконавцю, та стає кредитором за договором про надання послуг.

Згідно з договором застави майнових прав ОСОБА_1 набуває право вимагати від замовника ТОВ «Глобал Девелопмет Лтд» належного виконання його зобов`язання здійснити оплату за посередницькі та консультаційно-організаційні послуги щодо укладення та виконання будь-яких правочинів (господарських договорів), що стосуються забудови земельної ділянки в період із 01 січня 2016 року по 01 травня2016 року, зокрема договору інвестиційної участі в будівництві та передачі функцій у розмірі 3 000 000 грн згідно з умовами договору про надання послуг.

Предметом договору про інвестиційну участь у будівництві та передачі функцій є будівництво багатоповерхового житлового будинку зі вбудованими творчими майстернями та підземним паркінгом на земельній ділянці.

Земельна ділянка (наявність її у власності чи у користуванні на законних підставах) є невід`ємною складовою предмета договору, оскільки здійснити будівництво за відсутності земельної ділянки неможливо.

Станом на дату підписання договору інвестиційної участі в будівництві та передачі функцій замовника (30 березня 2016 року) в Національної спілки художників України були відсутні правові підстави володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій мало здійснюватися будівництво та яка є невід`ємною складовою предмета договору про інвестиційну участь у будівництві, оскільки строк дії договору оренди вказаної земельної ділянки від 28 жовтня 2010 року закінчився й такий договір поновлений не був.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення відповідають зазначеним вимогам закону.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту у національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України в цій редакції обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України в указаній редакції встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Позивач не довів у встановленому законом порядку, що він надав посередницькі та консультаційно-організаційні послуги щодо укладення та виконання будь-яких правочинів (господарських договорів), що стосуються забудови земельної ділянки в період із 01 січня 2016 року по 01 травня 2016 року та набув право вимагати від замовника ТОВ «Глобал Девелопмет Лтд».

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в даній справі.

Інші встановлені судами першої та апеляційної інстанцій факти та обставини не мають правового значення для вирішення даного спору.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скарг ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 25 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук