Дата документу 24.12.2019 Справа № 320/5138/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 329/5138/18

Провадження №22-ц/807/3743/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Антонова Олександра Михайловича на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року про забезпечення позову в складі судді Купавської Н.М. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Васильцова Олена Павлівна, про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Васильцова О.П., про поділ спільного майна подружжя.

03 жовтня 2019 року ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Застрожнікової К.С. звернулась до суду з завою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану на праві власності за ОСОБА_4 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у позовній заяві ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину вищевказаної квартири, яка на теперішній час зареєстрована за відповідачем ОСОБА_4 та була придбана у період перебування ними у шлюбі за спільні грошові кошти, які були отримані в кредит.

Враховуючи неприязні стосунки, що існують між сторонами та погрози з боку відповідача про те, що він у будь-який момент здійснить відчуження спірної квартири, у позивача існують обґрунтовані побоювання з даного приводу, що у подальшому утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_3 по визнання за нею права власності на Ѕ частку спірної квартири.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_1 , згідно договору купівлі-продажу 20 липня 2011 року, р№3806, приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Антонова О.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні клопотання відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду постановлена неповноважним складом суду, оскільки заява про забезпечення позову повинна розглядатися суддею Бахаєвим І.М., який є головуючий суддею в цій справі, проте розглянута іншим суддею. Заходи забезпечення позову не є співмірними заявленим позивачем вимогам, а суд не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів з огляду на конституційний принцип непорушності права власності, за яким власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно до вимог законодавства. Крім того, суд не викликав сторони для розгляду заяви, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а також не застосував зустрічне забезпечення відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України.

21 грудня 2019 року до апеляційного суду від ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Застрожнікової К.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін. Зазначає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки предметом спору є Ѕ частка квартири, на яку ухвалою суду накладено арешт з метою забезпечення позову. Враховуючи неприязні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за яким зареєстрована спірна квартира, а також погрози з боку останнього про відчуження квартири, у позивача існують обґрунтовані побоювання щодо неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. Щодо доводів апеляційної скарги, що заяву про забезпечення позову розглянуто суддею Купавською Н.М. зазначає, що на час розгляду вказаної заяви суддя Бахаєв І.М. перебував у відпустці, а вирішення питання про забезпечення позову є терміновим, тому жодних порушень з даного приводу не було.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Засторожнікової К.С. надійшла заява, в якій міститься клопотання про розгляд справи за відсутності неї, як представника, та позивача ОСОБА_2 ( а.с.173)

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Антонова О.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що однією з вимог позивача в цій справі є визнання права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно направлено на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

За роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору у даній справі, є цілком доречним, достатнім та співмірним видом забезпечення позову.

Із виділених матеріалів справи вбачається, ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Однією з позовних вимог ОСОБА_2 , з урахуванням уточненого позову, є визнання за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з інформаційною довідкою № 183336223 від 02.10.2019 право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, р№3806, 20.07.2011 (а.с. 131-132).

Враховуючи, що предметом спору у даній справі, серед іншого, є вимоги щодо визнання права власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 , невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши обставини справи, встановивши, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, та врахувавши, що вказаний спосіб забезпечення є співмірним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, накладений арешт зберігає чинність до набрання судовим рішенням законної сили, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання апеляційної скарги щодо незаконності ухвали на те, що суд не вирішив питання про зустрічне забезпечення позову, апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, частини шостої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Отже, відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову, не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави. Натомість ненадання зустрічного забезпечення на вимогу суду є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини третьої 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення за наявності одночасно таких підстав: 1) якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) якщо позивач не має майна, що знаходиться на території України.

Відповідач ОСОБА_1 не надав доказів існування зазначених підстав.

Розгляд судом першої інстанції заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Отже, суд першої інстанції не порушив норми процесуального права в цій частині.

Щодо аргументів апеляційної скарги про розгляд заяви про забезпечення позову неповноважним складом суду слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження.

Відповідно до п. 1.6 розділу ХХ «Прикінцеві положення» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України 26 листопада 2010 № 30 (далі - Положення) автоматизований розподіл судових справ в судах загальної юрисдикції до їх підключення до модулю автоматизованого розподілу та інших підсистем здійснюється за правилами автоматизованого розподілу, зазначеними в редакції цього Положення від 15.09.2016 року з урахуванням положень процесуального закону та з використанням програмного забезпечення, розробленого Адміністратором.

Відповідно до п. 2.3.3 Положення не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів).

Відповідно до п. 2.3.44 Положення раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються заяви про забезпечення позову, доказів.

Відповідно до п. 2.3.13 Положення збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ які підлягали передачі раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) у випадках відсутності такого судді, якщо це призведе до неможливості розгляду цих справ та матеріалів у розумні строки (підпункт 2.3.47 пункту 2.3 цього Положення).

Згідно з п. 3.33 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, затвердженими рішенням зборів суддів Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.06.2016 № 3 (із відповідними змінами), які розміщенні на офіційному сайті вказаного суду, у разі якщо на момент надходження справи (матеріалу), яка підлягає передачі раніше визначеному складу суду згідно з п. 2.3.44 Положення (окрім, заяв про перегляд заочного рішення, заяв про роз`яснення судового рішення, заяв про прийняття додаткового судового рішення, заяв про виправлення описок та помилок, зустрічних позовів та позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у судовій справі, у якій відкрито провадження), раніше визначений головуючий суддя буде відсутній більше ніж 10 робочих днів (тимчасова непрацездатність, відрядження, відпустка тощо) та за п`ять робочих днів до початку його щорічної відпустки, такі судові справи та матеріали підлягають автоматизованому розподілу.

Зі звіту про автоматизований розподіл по справі №320/5138/18 від 03.10.2019 (розподіл заяви про забезпечення позову) вбачається, що суддю Бахаєва І.М., який є головуючим у вказаній справі, виключено з автоматизованого розподілу у зв`язку з перебуванням у відпустці, тривалість якої становить більше 14 днів (наказ № 359-в від 29.07.2019).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2019 для розгляду вказаної заяви про забезпечення позову визначено головуючого суддю Купавську Н.М.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції, передаючи заяву про забезпечення позову на автоматизований розподіл, діяв в межах вищевказаних положень, вказана заява розглянута повноважним складом суду, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та не дають підстав для встановлення порушення судом норм процесуального права.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року про забезпечення позову в цій справі є такою, що відповідає вимогам процесуального закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Антонова Олександра Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 жовтня 2019 року про забезпечення позову в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова