"17" грудня 2019 р. Справа №2-2630/2010
Провадження №4-с/489/32/19
УХВАЛА

17 грудня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Середою А.В.,

за участю: представника скаржника - ОСОБА_1 , державного виконавця - Долини Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві скаргу представника скаржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Дмитра Володимировича

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, якою просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д.В. про відкриття виконавчого провадження № 55209378 від 23.11.2017 року; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д.В. про стягнення виконавчого збору у розмірі 24392,25 грн. та витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 55209378; зобов`язати старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д.В. зняти арешт з рухомого та нерухомого майна та повернути стягнуті з нього грошові кошти. Мотивуючи свої вимоги тим, що про виконавче провадження ОСОБА_2 стало відомо від його керівника, оскільки на адресу його місця роботи надійшла постанова старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2630 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 20.03.2011 року про стягнення з нього на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованості за кредитним договором у сумі 243922,59 грн. Про існування рішення суду, на підставі якого з ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість, йому не було відомо. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, вважає, що постанова державного виконавця про відкриття спірного виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню. Заява стягувача ПАТ "Райффайзен банк Аваль" від 01.11.2017 року зареєстрована 20 листопада 2017 року, проте, державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження не 22.11.2017 року, а 23.11.2017 року, що є порушенням правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями" та Закону України "Про виконавче првадження". Крім того, державним виконавцем не було направлено на адресу боржника постанову про відкриття виконавчого провадження № 55209378. У виконавчому листі визначено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання - один рік. 23 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження . З моменту закінчення виконавчого провадження і до моменту отримання Інгульським ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області заяви про відкриття виконавчого провадження минув 1 рік 10 місяців та 28 днів. Стягувач з заявою про поновлення пропущеного строку для звернення з виконання виконавчого листа не звертався. У зв`язку з чим вважає, що державний виконавець безпідставно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 55209378.

Від представника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшов відзив на скаргу, відповідного до якого просить відмовити в задоволенні скарги, а провадження в частині оскарження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Посилаючись на те, що в Інгульському ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області перебуває виконавче провадження № 55209378 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2630 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором в сумі 243922,59 грн. 20 листопада 2017 року до відділу надійшла заява від стягувача про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. На виконавчому документі наявні були 3 відмітки державного виконавця про те, що виконавчий документ вже перебував на виконанні у відділі, а тому вважає, що скаржник помилково вказує на те, що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з пропуском строку для пред`явлення виконавчого документу для виконання. Зазначає, що постанову про стягнення виконавчого збору та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження необхідно оскаржувати до адміністративного суду згідно з приписами КАС України та ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", а тому просить в цій частині оскарження постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, закрити.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.07.2010 року, розірвано кредитний договір №014/08-112/71751, укладений 18 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 243922грн.59коп. (двісті сорок три тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні п`ятдесят девять копійок). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відшкодування судового збору в сумі 850грн.00коп. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60грн.00коп., разом - 910грн.00коп. (девятьсот десять гривень 00 копійок). Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відшкодування судового збору в сумі 850грн.00коп. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60грн.00коп., разом - 910грн.00коп. (девятьсот десять гривень 00 копійок).

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.12.2010 року, вирішення стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 проводити в солідарному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23.02.2011 року, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2010 року залишено без змін.

29 березня 2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчі листи.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 та частини 1 статті 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути продано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Згідно частини другої цієї норми, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Представник скаржника зазначає, що 19 червня 2019 року ОСОБА_2 від свого керівника дізнався про те, що на адресу його місця роботи надійшла постанова старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2630 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 20.03.2011 року.

18 липня 2019 року представником скаржника направлено запит на адресу Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про надання інформації.

24 липня 2019 року за вих. № 50195 Інгульським ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області надано відповідь, відповідно до якої адвокату Каліч Є.А. запропоновано ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження в прийомні дні в приміщенні Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

20 листопада 2017 року до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшла заява від ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа по справі № 2-2630/2010 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 243922грн.59коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 зазначеного вище Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року зі змінами (N 606-XIV), який був чинним у відповідній редакції на час видачі виконавчого документа судом, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

23 листопада 2017 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долиною Д. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55209378.

Вказана постанова направлена сторонам 23.11.2017 року за вих. № 59790, зокрема, ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 .

Доводи представника скаржника про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався і стягувачем пропущено строк звернення з заявою про примусове виконання виконавчого листа на 10 місяців 28 днів, не знайшли свого підтвердження, оскільки на той час, відбулися зміни в законодавстві, а саме набрала чинності нова редакція Закону України "Про виконавче провадження", яким встановлено строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання протягом трьох років, а тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років).

Крім того, у виконавчому листі по справі № 2-2630 за 2010 рік містяться відмітки державного виконавця, що свідчить про те, що даний виконавчий лист вже пред`являвся до виконання.

Виконавцем направлено запити до органів та установ що реєструють майно та володіють іншими відомостями.

04 квітня 2019 року старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долиною Д. В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вказана постанова направлена сторонам 04.04.2019 року за вих. № 22981, зокрема, ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 та до Миколаївського зонального відділу військової служби правопорядку на адресу: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 30.

Матеріали справи не містять та відповідно боржником та його представником необґрунтовано неправомірності дій з боку старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д.В. Разом з тим, примусове виконання рішення суду полягає у вчиненні саме державним виконавцем дій в їх сукупності на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до закону. З огляду на викладене, скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Крім того, скаржник просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д.В. про стягнення виконавчого збору у розмірі 24392,25 грн. та витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 55209378.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, не підлягають задоволенню вимоги представника скаржника про зобов`язання старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Д.В. зняти арешт з рухомого та нерухомого майна та повернути стягнуті з нього грошові кошти, оскільки суд не вправі зобов`язувати державного виконавця чи іншу посадову особу до вчинення дій, які визначені Законом України «Про виконавче провадження» та можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, що узгоджується з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведе вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої скарги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 19, 22 Конституції України, ст.ст. 18, 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження», 352 - 355, 447 - 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Долини Дмитра Володимировича відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «24» грудня 2019 року.