ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2019 року м. Херсон

справа № 661/1505/19

провадження №22-ц/819/1291/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Ведяшкіної Ю.В. від 10 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору припиненим, визнання зобов`язань за договором припиненими,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») про визнання договору припиненим.

Позовна заява мотивована тим, що між ним, ОСОБА_1 , та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П від 24 липня 2007 року.

Відповідно до договору з урахуванням додаткових угод до нього, позивач отримав у банку у тимчасове користування на споживчі потреби грошові кошти в сумі 160950,86 доларів США зі сплатою 15 % процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 23 липня 2022 року (включно).

Зазначає про неналежне виконання ним своїх зобов`язань за договором.

Посилаючись на здійснення останнього платежу за кредитним договором 08.12.2018 року, умови пункту 4.5 умов договору щодо зміни строку виконання основного зобов`язання на 11 березня 2009 року, вважає, що саме з цього часу у відповідача виникло право на звернення до суду та починаючи з 11 березня 2009 року відповідач не мав право нараховувати проценти за кредитним договором.

Проте за позовом банку, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 8 травня 2015 року постановлено про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по договору кредиту в сумі 2363745 грн 11 коп.. Ухвалою Дніпровського районного суд м.Києва від 09 грудня 2015 року скасовано рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08 травня 2015 року. Ухвалою Апеляційного суд м.Києва ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року змінено в частині боржника поручителя ОСОБА_2 ..

В подальшому відповідач продовжував нараховувати відсотки за кредитом. 12 травня 2017 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за яким: запропоновано звернути стягнення на жиле приміщення, що складається з частин приміщень адміністративної будівлі корпусу №4 (літ.а) загальною площею 234,2 кв.м. тамбур (Літ.а1), яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 грудня 2017 року, яке постановою Апеляційного суду Херсонської області від 19 квітня 2018 року залишено без змін, зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Посилаючись на статті 598, 599 ЦК України, просив суд визнати договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П, укладений 24 липня 2007 року, між ним, ОСОБА_1 , та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», припиненим, визнати зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П, укладеного 24 липня 2007 року, між ним, ОСОБА_1 , та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», припиненими з 11 березня 2009 року та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору припиненим задоволено. Суд ухвалив визнати договір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П, укладений 24 липня 2007 року, між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» - припиненим, визнано зобов`язання за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П, укладений 24 липня 2007 року, між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» - припиненими з 11 березня 2009 року.

В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, просить рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 червня 2019 року скасувати, постановити нове, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що статтями 598-609 ЦПК України визначені підстави припинення зобов`язань. Обставини, які викладені позивачем для припинення зобов`язань не охоплюються підставами припинення зобов`язань, визначених ЦК України. Сплив позовної давності як підстава для припинення зобов`язань норми глави 50 «Припинення зобов`язань» ЦК України не передбачають. За загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстав пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється. Припиняючи з 11 березня 2009 року зобов`язання позичальника за договором надання відновлювальної кредитної лінії №Ф070567П, судом першої інстанції не взято до уваги, що дійсність таких зобов`язань була підтверджена в 2015 році рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08 травня 2015 року, не враховано, що за зобов`язаннями кредитором вживаються заходи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за цим кредитом.

У відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 її доводи не визнав, висновок суду про задоволення позову вважає правильним та обґрунтованим.

Представник АТ«Укрсоцбанк» у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У висновку щодо задоволення позову суд першої інстанції зазначив наступне: аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що п. 4.5 кредитного договору сторони врегулювали питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення; судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 здійснив останній платіж 08 грудня 2008 року, тобто припинив сплачувати чергові платежі за кредитом з 10 січня 2009 року, зазначене свідчить про неналежне виконання позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 договору кредиту, а тому відповідно до пункту 4.5 цього ж договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 11 березня 2009 року, у зв`язку з чим суд визнає такий кредитний договір припиненим та визнає зобов`язання за зазначеним договором припиненим з 11 березня 2009 року. При цьому, враховуючи, що відповідач АТ «Укрсоцбанк» продовжував нараховувати відсотки за кредитним договором та в примусовому порядку вимагати сплату заборгованості, що підтверджується рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 грудня 2017 року, суд вважає, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав в межах три річного строку позовної давності, тому відмовляє представнику відповідача в задоволенні клопотання щодо застосування такого строку до зазначених позовних вимог.

Проте такий висновок суду не відповідає нормам матеріального права виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Суд встановив та з матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2007 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», договір про надання відновлювальної кредитної лінії №ФО70567П до якого укладалися додаткові угоди відповідно до якого в користування позивачу надані кредитні кошти в сумі 160 950,86 дол. США зі сплатою 15% річних з щомісячним погашенням рівними частинами по 1090 дол. США до 10 числа кожного місяця та з кінцевим строком користування 23 липня 2022 року / а.с.4а-13/.

За умовами п.п.3.3.7, 3.3.8, 3.3.9 договору ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання своєчасно сплачувати як кредитні кошти так і відсотки за їх використання.

Відповідно до умов п.4.5 договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7,3.3.8,3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф, пеню).

Суд першої інстанції встановив, що останній платіж здійснено позичальником 08.12.2008 року, що за матеріалами справи представником банку не заперечується.

Зазначене свідчить про неналежне виконання позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 договору кредиту, а тому відповідно до пункту 4.5 цього ж договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 11 березня 2009 року. Визначення цього строку здійснюється відповідно до умов договору , а саме: наступний платіж повинен бути здійснений до 10.01.2009 року, його нездійснення протягом більше ніж 60 календарних днів надає дату 11.03.2009 року.

Таким чином, сторони договору передбачили в його умовах зміну строку користування кредитом, а отже визначили зміну строку дії договору.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08 травня 2015 року з урахуванням ухвали Дніпровського районного суд м. Києва від 09 грудня 2015 року та ухвали Апеляційного суд м. Києва від 23 лютого 2016 року ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по кредиту в сумі 2 363 745 грн 11 коп. / а.с.14-22/.

Представником позивача зазначено, що рішення третейського суду ОСОБА_1 не виконано, кредитна заборгованість не сплачена.

Враховуючи, що позивачем заявлені позовні вимоги про визнання договору припиненим та визнання зобов`язання за договором припиненими, колегія суддів вважає за можливе зазначити визначення цих понять.

Стаття 509 ЦК України визначає цивільно-правове зобов`язання, як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (зокрема є договори та інші правочини),.

Таким чином, договір є підставою виникнення і формою існування зобов`язань, які одночасно складають зміст договору.

Припинення зобов`язання врегульовано главою 50 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Частиною 2 цієї статті визначено, що припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поряд з належним виконанням законодавство передбачає і інші підстави припинення зобов`язань ( прощення боргу, неможливість виконання, припинення за домовленістю, передання відступного, зарахування).

Однак, чинне законодавство не передбачає таку підставу припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору .

Також законодавством не визначено таку підставу припинення зобов`язання, як наявність рішення суду, в тому числі рішення третейського суду про стягнення кредитної заборгованості, за яким кредитна заборгованість не сплачена.

Зазначення позивачем про нарахування банком відсотків за користування кредитом після закінчення строку користування кредитом, що підтверджується рішенням третейського суду та зверненням банку до нотаріуса про вчинення виконавчого напису також не охоплюються тими підставами для припинення зобов`язання, які визначені нормами матеріального права глава 50 ЦК України.

Сплив позовної давності як підставу для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України також не передбачають, проте ці доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на висновках суду першої інстанції щодо підстав задоволення позову.

Твердження представника позивача, наголошені ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що підставою для припинення зобов`язання відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України є встановлена договором умова настання строку користування кредитом (п.4.5) 11.03.2009 року колегією суддів не приймається за вищенаведеним.

Суд першої інстанції не звернув уваги на норми матеріального права щодо підстав припинення зобов`язання, припинення договору, які у даних правовідносинах відсутні, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, рішення суду як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 152 грн 60 коп..

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 червня 2019 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору припиненим, визнання зобов`язань за договором припиненими відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1152 грн 60 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повне судове рішення складено 23 серпня 2019 року

Суддя І.В. Склярська