ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року

м. Черкаси

справа № 694/1306/17 провадження № 22-ц/821/178/19 категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку, у складі: головуючого судді Дудніченка В.М., дата складання повного тексту рішення 13 травня 2019 року.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 14 травня 2013 року між нею та відповідачем, громадянином Королівства Нідерланди, Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві - було зареєстровано шлюб.

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась дочка - ОСОБА_3 . Також, вони спільно виховують її старшу дочку від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку відповідач визнав як власну, дав їй прізвище і мав намір її удочерити, що підтверджується заявою про визнання від 11 березня 2013 року та заявою про удочеріння від 14 серпня 2013 року.

Оскільки, спільне життя між нею та відповідачем не склалося, вона повернулася додому в Україну, де і народила меншу дочку ОСОБА_3 .

На даний час позивачка з дітьми проживає в Україні. Діти знаходяться на її повному утриманні. У зв`язку з тим, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дітей, вона бажає стягувати з нього аліменти на утримання малолітніх дітей та на утримання себе, як матері з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років. вважає за необхідне визначити аліменти в судовому порядку для уникнення суперечок з відповідачем з цього приводу в подальшому.

Зазначала, що на час їх спільного проживання відповідач працював офіційно в Королівстві Нідерланди на посаді дегустатора та мав річний дохід в сумі 35 568 Євро.

Враховуючи, що відповідач має постійний дохід і нікого більше не має на утриманні, тому у нього є можливість сплачувати аліменти на утримання дітей і її утримання

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 800 євро і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 200 євро, щомісячно, враховуючи індексацію і курс євро, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з відповідача, на її користь аліменти на її утримання як дружини, з якою проживають діти, у твердій грошовій сумі 494 євро щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3500 грн., щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років в розмірі 2 350 грн. щомісячно, за період з 23 жовтня 2017 року по 11 грудня 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 27 776,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач отримує нерегулярний та мінливий дохід, має на утриманні неповнолітнього сина громадянина Нідерландів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому відсутні будь-які докази та обґрунтування позовних вимог з приводу необхідності стягнення аліментів у сумі 800 Євро.

Стягуючи з відповідача аліменти на утримання позивача, суд першої інстанції виходив із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відмовляючи в стягненні із ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , виходив з того, що він не є її батьком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2019 року ОСОБА_1 подала до Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу, в якій просила рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 800 євро і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 200 євро, щомісячно, враховуючи індексацію і курс євро, так як батько - відповідач отримує всі доходи у валюті євро і проживає за кордоном, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з відповідача, на її користь аліменти на її утримання як дружини, з якою проживають діти, у твердій грошовій сумі 494 євро щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , трьохрічного віку.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги її доводи, як позивача, навіть не зачитавши позовної заяви при розгляді справи по суті, не висвітив і не взяв до уваги матеріали справи, які б впливали на розмір аліментів, а саме довідку про доходи відповідача від 07 січня 2016 року.

Зазначає, що суд взяв до уваги не легалізовані документи відповідача, зокрема, свідоцтво про народження від 23 січня 2018 року, наче б то позашлюбної дитини відповідача - ОСОБА_6 , яке належним чином не завірене. Також, в матеріалах справи відсутні рішення суду чи договір про сплату аліментів на утримання ОСОБА_6 , відсутній належним чином завірений розрахунок витрат на утримання дитини у розмірі 282 євро.

Суд керуючись тим, що процедура усиновлення не завершена, не врахував, що батьки або особи, які їх заміняють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідач дав ОСОБА_4 своє прізвище і написав заяву про те, що визнає її, як рідну доньку, але суд не врахував, що з 2015 року він не утримує дружину та дітей, хоч і отримує кошти на сім`ю в королівства Нідерланди, тому безпідставно відмовив у цій частині позову.

Вказує на те, що судом не було здійснено доручення до Королівства Нідерланди з метою отримання доказів, які є важливими при нарахуванні аліментів та підтвердити, що відповідач не утримував своєї дружини та дітей.

01 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Захарової О.О. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

У відзиві зазначено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, необґрунтованими та такою, що не підлягає задоволенню, викладені в ній обставини не відповідають дійсності, а доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, судом першої інстанції було дотримано норми закону, повно та всебічно досліджено всі докази у справі, надані сторонами та ухвалено рішення на засадах верховенства права незалежним, безстороннім та справедливим судом з урахуванням інтересів сторін та малолітньої доньки сторін.

У відзиві представник відповідача просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року без змін.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим йому була передана для розгляду вказана цивільна справа.

За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями через систему документообігу суду визначено для розгляду суддю (суддю-доповідача) Черкаського апеляційного суду Бородійчука В.Г., суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

Ухвалою судді Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року матеріали цивільної справи № 694/1306/17 разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 08 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду мотивована тим, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, 14 травня 2013 року сторони по справі, позивач та відповідач, громадянин Королівства Нідерланди, ОСОБА_2 , уклали шлюб (ас. 48 Т.1).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , а батьками дитини записані сторони по справі (а.с. 42 Т.1).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с. 45 Т.1).

Із нотаріально посвідченою у м. Тесел заявою про визнання від 11 березня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 прийняв і визнав ОСОБА_4 . Тому, між ними виникли сімейні відносини та зазначено, що визнання повинно відбутися відповідно до норм українського законодавства (а.с 99-101 Т.1).

Відповідно до відповіді Голосіївського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 15 листопада 2018 року вих. № 7447/16.3-09 на адвокатський запит ОСОБА_10 від 05 листопада 2018 року, згідно даних паперового носія актового запису про народження громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не являється батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 192 Т.2).

Відповідно до трудової угоди (договору) від 02 жовтня 2017 року відповідач працює водієм в Закритому товаристві з обмеженою відповідальністю «Б.В. Ван Вліт Груп Мільйо-дінстверленерс» (а.с. 31-40 Т.2).

Згідно з наданою відповідачем довідкою про доходи від 25 травня 2018 року він має несталий та неоднаковий чистий наявний (з вирахуванням податків та обов`язкових зборів) дохід за місяць від 1 428 Євро до 2 214 Євро (а.с. 67-72 Т.2).

З акту про народження серії 1U0401, виданого 25 січня 2018 року реєстратором цивільної реєстрації в м. Утрехт (Нідерланди), відповідач ОСОБА_2 є батьком малолітнього громадянина Нідерландів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 187-188 Т.2).

Згідно з розрахунком та розподіл витрат на дітей від 25 травня 2018 року відповідач щомісячно сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 282 Євро (а.с. 73-77 Т.2).

1. Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що він, ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_3 , працює та має несталий та неоднаковий дохід.

Тому, враховуючи вищевикладені положення законодавства, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що у даному випадку аліменти необхідно стягнути у твердій грошовій сумі виходячи саме з доходу відповідача та без врахування видатків на прожиття.

Судом також встановлено, що на утриманні відповідача перебуває син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтею 142 СК України визначено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що розмір аліментів, які відповідач сплачує на малолітнього ОСОБА_6 , нараховується державою в автоматичному режимі за заявою матері дитини та з урахуванням чистого доходу, що підтверджується наявною у справі довідкою від 25 травня 2018 року та зазначено, що у разі визнання та підтримання розміру аліментів рішення суду чи договір між батьками в такому разі не обов`язкові.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про оскарження відповідачем вказаної суми аліментів, що дає можливості суду визнати ту обставину, що він погодився із розміром аліментів 282 Євро на утримання ОСОБА_6 , та має можливість сплачувати 282 Євро щомісячно, то враховуючи положення ст. 142 СК України, Черкаський апеляційний суд приходить до висновку про можливість збільшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3500 грн. до 4 500 грн.

Даний розмір аліментів буде відповідати принципу розумності та дасть змогу забезпечити достатній рівень розвитку дитини.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Щодо стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку, то Черкаський апеляційний суд встановивши, що позивач до досягнення її дочкою ОСОБА_3 трьохрічного віку не працювала, тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати, погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на її утримання 2 350 грн. у відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України. Підстав для стягнення з відповідача на утримання позивача аліментів у більшому розмірі останньою не доведено.

Відносно стягнення аліментів з відповідача на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно врахувати наступне.

Згідно ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 СК України. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 282 СК України, якщо усиновлювач не є громадянином України, для усиновлення дитини, яка є громадянином України, потрібен дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Усиновлення іноземцем дитини, яка є громадянином України, здійснене у відповідних органах держави, на території якої проживає дитина, є дійсним за умови попереднього одержання дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 217 СК України, згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Усиновлення дитини без згоди батьків дитини провадиться, якщо вони є невідомими (п. 1 ч. 1 ст. 219 СК України).

Не вимагається згода батьків, які позбавлені батьківських прав (п. 4 ч. 1 ст. 219 СК України).

Враховуючи, що особа батька ОСОБА_4 відома, ним є ОСОБА_9 , в матеріалах справи відсутні, як докази надання ним згоди на усиновлення, так і докази позбавлення його батьківських прав, також відсутні докази попереднього одержання дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей на усиновлення неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому заяви на які посилається позивач не можуть бути доказом усиновлення згідно чинного законодавства України.

Тому, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 .

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи, що суд в повній мірі дослідив наявні матеріали справи та надані докази, правильно визначився із предметом спірних правовідносин, колегія суддів вважає за можливе рішення суду змінити лише в частині визначення розміру аліментів на дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши розмір стягуваних аліментів з 3 500 грн. до 4 500 грн., оскільки така сума із врахуванням того, що обов`язок щодо виховання дитини покладається на обох батьків на думку суду буде достатньою для забезпечення нормального та гармонійного розвитку дитини.

Рішення суду в частині стягнення судових витрат за розгляд справи є обґрунтованим, ухваленим на підставі наданих стороною у справі доказів і підстав при зміні рішення суду для перерозподілу судових витрат колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд Черкаської області, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 07 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку змінити в частині визначення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.. щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст виготовлено 19 серпня 2019 року.