Провадження 2/235/1922/19
Справа 235/5681/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Придворової В.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Булгакової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 20 серпня 2019 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності № 253Н від 07.06.2019 року.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що з відповідачем по справі він знаходився в трудових відносинах, працював в якості стовбурового 3 розряду.

В липні 2019 року отримав заробітну плату в розмірі меншому, ніж звичайно.

У розрахунковому відділі його повідомили, що з нього відраховується по 20% з заробітної плати в якості відшкодування шкоди, яку він нібито заподіяв. На його вимогу копію наказу йому не надали.

Він вимушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката. На адвокатський запит відповідачем був наданий наказ № 253Н від 07.06.2019 року притягнення його до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

З наказом він ознайомився 15 серпня 2019 року у кабінеті адвоката.

Вважає, що зазначений наказ є незаконним, з огляду на наступне:

Наказ не має в собі позначення дати скоєння дисциплінарного проступку. Вказана обставина позбавляє його можливості знати, чи правильно в частині строків притягнення відповідно до норм КЗпП України його притягнуто до відповідальності.

Наказ не має в собі посилань (обставини, місце, час, свідки, наслідки, тощо) саме яке порушення відповідно до п. 1.11 та 2.10 Інструкції з охорони праці він здійснив, що позбавляє його можливості взагалі розуміти за що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, чи є в цьому проступку його вина, чи є прямі наслідки його дій та наслідків порушень.

Наказ не містить в собі опис спричиненої шкоди, яку саме шкоду він спричинив цим порушенням Інструкції, в чому полягає ця шкода, якому об`єкту вона спричинена, що позбавляє його можливості оскаржити можливості обставини цього порушення.

Наказ не містить посилань на обставини оцінки шкоди, саме яку шкоду було спричинено, з якого розрахунку відповідач до цього дійшов, яким чином він оцінив цей розмір, що позбавляє його можливості оскаржувати розмір шкоди і порядок її стягнення.

Наказ не має посилань на його згоду на відрухування з його заробітної плати в повному обсязі. Зі свого боку він стверджує, що згоди на стягнення шкоди у письмовій формі він не надавав.

Йому не було запропоновано надати пояснення по вказаним обставинам, не було видано наказ про притягнення до вказаної відповідальності. Тому вказані обставини і є підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

23 серпня 2019 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є.

27 серпня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

16 жовтня 2019 року судом було отримано відзив ДП «ВК «Краснолиманська» на позовну заяву, згідно якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки відсутні законні підстави для задоволення його позовних вимог. Позивач ОСОБА_1 був правомірно притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Матеріальна відповідальність може бути покладена на працівника незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. В результаті проведення розслідування та складеного оскаржуваного наказу, доповідної записки начальника дільниці, письмових пояснень ОСОБА_1 , акту розслідування наслідків аварії на приймально-подавальному майданчику горизонту 545 м клітьового стволу від 22.05.2019 року, розрахунку вартості робіт з відновлення приймально-подавального майданчику та кліті стволу 545м, локального кошторису на ремонтно-відновлювальні роботи, підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 встановлено факт бездіяльності позивача у вигляді порушення Інструкції з охорони праці, безпечному виконанні робіт та поведінці в шахті стовбурового підземного, які можна вважати протиправними, та внаслідок яких відповідачу було заподіяно матеріальну шкоду. З наведених обставин встановлено і причинний зв`язок між протиправною поведінкою позивача та заподіяною матеріальною шкодою та виною позивача у її заподіянні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги та доводи, викладені на їх обґрунтування в позовній заяві, підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ДП «ВК «Краснолиманська» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, підтримавши доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву, в подальшому просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він працював начальником дільниці ШТ-1 ДП «ВК «Краснолиманська», 21 травня 2019 року в третю зміну стволовий дільниці ШТ-1 ОСОБА_1 під час видачі матеріалів на стволовому стволі 545м перед відправкою кліті не впевнився, що зафіксований стопорний пристрій, та відправив її на поверхню, внаслідок чого вона випала з кліті та пошкодила металоконструкцію. Також пояснив, що згідно технологічного паспорту зі спуску та підйому по клітьовому стволу зазначені роботи повинні виконувати мінімум два робітники, але ОСОБА_1 працював один, оскільки на підприємстві не вистачає працівників. Роботи з ремонту пошкоджених ме6талоконструкцій проводили працівники дільниці клітьового ствола ДП «ВК «Краснолиманська».

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з відповідачем по справі ДП «ВК «Краснолиманська» до 29.07.2019 року, працюючи стовбуровим підземним 3 розряду, 29.07.2019 року позивач подав заяву про звільнення за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію, 29.07.2019 року відповідачем був виданий наказ про звільнення позивача ОСОБА_1 за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України в зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 31).

07.06.2019 року наказом по підприємству № 253Н ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності (а.с. 32). Згідно зазначеного наказу з метою відшкодування збитків спричинених неналежним виконанням трудових обов`язків працівником, на підставі доповідної записки начальника дільниці ШТ-1 ОСОБА_3 та локального кошторису на ремонтно-відновлювальні роботи, керуючись ст. ст. 128, 132, 147 КЗпП, - за порушення п.п. 1.11, п.п. 2.10 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінки в шахті стволового підземного дільниці ШТ-1», ОСОБА_1 таб. № 462 оголошено догану, збитки, понесені підприємству, покладено на стволового дільниці ШТ-1 ОСОБА_1 та. № 462, в розмірі спричиненої прямої шкоди, але не більше середньомісячного заробітку працівника. При утриманні із зарплати суми шкоди відрахування не повинні перевищувати 20% виплачуваної щомісячної заробітної плати (а.с. 32).

Згідно довідці № 2510 від 26.11.2019 року загальна сума відрахувань з заробітної плати ОСОБА_1 згідно наказу по підприємству № 253Н від 07.06.2019 року становить 5843,96 грн. ( 06.2019 р. 3367,23 грн. та 07.2019 р. 2476,73 грн. ) (а.с. 89).

Згідно акту від 06.06.2019 року зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису в наказі, але враховуючи, що оскаржуваний наказ був виданий 07.06.2019 року, то акт, який був складений напередодні видачі оскаржуваного наказу, не може бути доказом того, що наказ був доведений до відома позивача (а.с. 35). Фактично з наказом позивач був ознайомлений 15 серпня 2019 року після отримання копії зазначеного наказу на запит адвоката (а.с. 14).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При

відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно якого не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Проте роботодавець не виконав належним чином свій обов`язок з надання доказів наявності фактів винного вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Згідно положень ст. ст.147 - 149 КЗпП України підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При застосуванні дисциплінарного стягнення повинно враховуватись обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяна ним шкода та попередня робота працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто орган, правомочний застосовувати дисциплінарні стягнення повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Встановивши, що в наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутні посилання на фактичні обставини, а саме, не враховано, що в порушення технологічного паспорту зі спуску та підйому по клітьовому стволу зазначені роботи повинні виконувати мінімум два робітники, але ОСОБА_1 працював один, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , а під час розгляду справи представниками відповідача не доведено, яким чином, працюючи один замість двох робітників, позивач мав можливість впевнитись в закритті стопорів в кліті, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності незаконним.

Щодо підстав для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, то суд враховує наступне.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді (стаття 131 КЗпП України).

Згідно зі ст. 132КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

Відповідач в наказі від 07.06.2019 року № 253Н взагалі не зазначає розмір майнової шкоди, заподіяної підприємству. У відзиві представник позивача посилається на те, що 24 травня 2019 року була складена підсумкова відомість ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 визначення комплексу робіт з усунення наслідків аварії на приймально-відправному майданчику гор.545м клітьового стволу, в якій відображені види робіт та витрати на відновлення пошкодженого майна відповідачем, 04 червня 2019 року було складено локальний кошторис на ремонтно-відновлювальні роботи з визначення вартості комплексу робіт з усунення недоліків наслідків аварії на приймально-відправному майданчику гор.545м клітьового стволу, в подальшому було сформовано розрахунок вартості робіт (а.с. 36-50), але при цьому представник відповідача не зазначає розмір майнової шкоди, заподіяної підприємству.

В клопотанні про долучення доказів до матеріалів справи від 24.12.2019 року представник відповідача зазначає, що документація, що підтверджує здійснення ДП «ВК «Краснолиманська» витрат з ремонту приймально-відправної площадки горизонту 545 м клітьового стовбуру відсутня, оскільки всі роботи по відновленню приймально-відправної площадки виконувались власними силами фахівцями ДП «ВК «Краснолиманська» без залучення підрядних організацій.

Також суд враховує, що відповідачем не були створені умови, які б забезпечували нормальну роботу з матеріальними цінностями, а саме, згідно технологічного паспорту зі спуску та підйому по клітьовому стволу роботи по доставці вантажів по площадці ствола виконують робітники дільниці ШТ-1 в кількості не менш ніж 2 чоловік, але позивач

ОСОБА_1 виконував зазначені роботи один, що позбавляло його можливості впевнитись у тому, що стопора в кліті зачинені. Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дійсно позивач ОСОБА_1 виконував зазначені роботи один в зв`язку з відсутністю необхідної кількості працівників на підприємстві.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що позивачем не надано доказів щодо розміру прямої дійсної шкоди, в наказі взагалі не зазначений ні розмір понесених збитків, ні розмір матеріальної шкоди, покладений на позивача, лише зазначено, що не більше середньомісячного заробітку працівника, не надано доказів на підтвердження виникнення збитків у зв`язку з винними протиправними діями відповідача, не враховано, що на підприємстві не створені умови, які б забезпечували схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не було додержано норми законодавства, що регулюють притягнення працівника до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 132, 147 КЗпП України, ст.ст. 259, 263-268 ЦПК ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати наказ Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» № 253Н від 07.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті та проголошена його вступна та резолютивна частина в судовому засіданні 24 грудня 2019 року. Повний текст рішення складено 28 грудня 2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська», , місцезнаходження: вул. Перемоги, 9, м. Родинське, Донецької області, 85310.

Суддя: