Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 2-о-80/2006

провадження № 61-28208св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

заявник - засновник і власник приватного орендного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Колос» ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - комунальне підприємство «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу засновника і власника приватного орендного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Колос» ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів: Стадника І. М., Міхасішина І. В., Войтко Ю. Б. від 22 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2006 року засновник і власник приватного орендного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Колос» (далі - ПОП «СГП «Колос») ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту законного набуття права приватної власності на майно і тварини, заінтересована особа - комунальне підприємство «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Гайсинське МБТІ»).

Заява мотивована тим, що в зв`язку з реорганізацією колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» (далі - КСП «Колос») було утворено ПОП «СГП «Колос» і за договором доручення на виплату заробітної плати від 31 січня 2000 року ліквідаційною комісією в особі голови Кушнір А. П. було передано ПОП «СГП «Колос» майно і тварини на загальну суму 311 500,27 грн.

Посилаючись на те, що за відсутності правовстановлюючих документів на вказане майно, він не може зареєструвати своє право власності на нього в КП «Гайсинське МБТІ», просив встановити факт законного набуття ПОП «СГП «Колос» права приватної власності на майно і тварини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 червня 2006 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт законного набуття ПОП «СГП «Колос», засновником, власником та директором якого є ОСОБА_1 , права приватної власності на майно і тварини, а саме: зерноочисна машина вартістю 1615,00 грн; плуг ПЛН 4-35 вартістю 2343,20 грн; культиватор УСМК-5,4 вартістю 395,90 грн; коток ЗККШ-6 вартістю 159,30 грн; розкидач ПРП-10 вартістю 1315,57 грн; оприскувач ОП-2000 вартістю 2341,93 грн; культиватор КПС-4 вартістю 2894,20 грн; телятник з добудовою загальною площею 1665,80 кв. м у с. Крутогорб вартістю 28 493,12 грн, що складається з таких приміщень: телятника площею 1445,90 кв. м, тамбура площею 10,90 кв. м, тамбура площею 5,50 кв. м, комори площею 10,60 кв. м, комори площею 7,40 кв. м, кімнати для миття бідонів площею 7 кв. м, кімнати чистих бідонів площею 14,10 кв. м, лабораторії площею 18,60 кв. м, коридору площею 16,90 кв. м, кімнати для прийому їжі площею 32,40 кв. м, кімнати відпочинку площею 34,00 кв. м, кімнати зав. фермою площею 12,00 кв. м, тамбура площею 5,5 кв. м, комори площею 4,00 кв. м, комори площею 3,80 кв. м, тамбура площею 8,20 кв. м. тамбура площею 8,40 кв. м, комори площею 9,90 кв. м, тамбура площею 10,70 кв. м; пташник загальною площею 1133,20 кв. м у АДРЕСА_1 вартістю 41 591,97 грн, що складається з приміщень: пташника площею 518 кв. м, пташника площею 528 кв. м, тамбура площею 63,40 кв. м, котельні площею 23,00 кв. м; адмінбудівля з дизблоком загальною площею 1118,30 кв. м у АДРЕСА_2 вартістю 123 289,95 грн, що складається з приміщень: гараж площею 75,60 кв. м, кімната водіїв площею 54,50 кв. м, комора непальних матеріалів площею 11,00 кв. м, тамбур площею 2,50 кв. м, коридор площею 18,50 кв. м, сходова клітка площею 13,7 кв. м, сауна площею 15,70 кв. м, дві кімнати приїжджих площею по 10,70 кв. м кожна, санвузол площею 2,2 кв. м, кімната приїжджих площею 16,00 кв. м, каса площею 10,80 кв. м, котельня площею 85,80 кв. м, трансформаторна площею 5,5 кв. м, комора площею 1,8 кв. м, сходова площадка площею 15,60 кв. м, тамбур площею 3,3 кв. м, пекарня площею 35,7 кв. м, фойє площею 30,80 кв. м, їдальня площею 49,50 кв. м, обідній зал площею 17,90 кв. м, тамбур площею 3,70 кв. м, обідній зал площею 10,50 кв. м, кухня площею 42,50 кв. м, тамбур площею 13,6 кв. м, коридор площею 5,90 кв. м, санвузол площею 2,40 кв. м, комора площею 3,80 кв. м, комора площею 4,20 кв. м, коридор площею 15,30 кв. м, кімната відпочинку площею 6,90 кв. м, комора площею 8,30 кв. м, комора площею 2,50 кв. м, комора площею 2,50 кв. м, кімната для холодильника площею 14,10 кв. м, ванна кімната площею 1,90 кв. м, роздягальня площею 5,50 кв. м, тамбур площею 4,80 кв. м - загальна площа першого поверху 635,60 кв. м; сходова клітка площею 13,50 кв. м, тамбур площею 1,80 кв. м, сауна площею 14,80 кв. м, роздягальня площею 3,70 кв. м, вітальня площею 15,50 кв. м, санвузол площею 0,9 кв. м, санвузол площею 1,20 кв. м, коридор площею 9,20 кв. м, гардеробна площею 6,90 кв. м, душова площею 11,20 кв. м, кімната для приїжджих площею 30,30 кв. м, парилка площею 13,30 кв. м, комора площею 2,20 кв. м, диспетчерська площею 12,10 кв. м, кабінет площею 30,70 кв. м, сходова клітка площею 15,60 кв. м, вітальня площею 33,50 кв. м, приймальня площею 11,50 кв. м, кабінет площею 22,20 кв. м, зал засідань площею 50,5 кв. м, кабінет зоотехніка площею 17,40 кв. м, бухгалтерія площею 35,70 кв. м, кабінет ветлікаря площею 14,80 кв. м, архів площею 19,10 кв. м, коридор площею 41,00 кв. м, архів площею 11,50 кв. м, кабінет площею 10,40 кв. м. плановий відділ площею 10,40 кв. м, кабінет головного бухгалтера площею 10,70 кв. м, відділ кадрів площею 11,10 кв. м - загальна площа другого поверху 482,70 кв. м; магазин загальною площею 55,60 кв. м у АДРЕСА_3 вартістю 3846,85 грн, що складається з приміщень: магазин площею 25,80 кв. м, магазин площею 29,70 кв. м; газова комора площею 62,60 кв. м к АДРЕСА_4 вартістю 1599,81 грн, що складається з приміщень: коридору 5,00 кв. м, комори площею 23,85 кв. м, роздягальні площею 3,50 кв. м, комори площею 3,15 кв. м, кімната відпочинку площею 10,00 кв. м, комори площею 2,80 кв. м, коридора площею 2,90 кв. м, тамбура площею 1,90 кв. м, операторська площею 9,50 кв. м; корови 22 голови вартістю 40 788,80 грн, -для подальшої реєстрації власності.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право приватної власності ПОП «СГП «Колос» на зазначене в заяві майно і тварини набуте законним шляхом, однак не може бути зареєстроване за відсутності правовстановлюючих документів на нього, тому для забезпечення законної реєстрації його права власності, факт про який просить заявник, підлягає встановленню рішенням суду.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволено. Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 червня 2006 року скасовано, а заяву засновника і власника ПОП «СГП «Колос» ОСОБА_1 про встановлення факту законного набуття права приватної власності на майно і тварини залишено без розгляду.Роз`яснено ОСОБА_1 його право звернутися до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що актами цивільного законодавства, а також процесуальним законом не передбачено такого способу захисту цивільних прав як встановлення факту законного набуття права власності на майно, а визнання права власності на майно здійснюється судом за позовом власника, що пред`являється до особи (осіб), які оспорюють або не визнають це право. Установивши, що існує спір про право щодо законності набуття заявником права власності на спірне майно, суд апеляційної інстанції залишив заяву без розгляду і роз`яснив заявнику право подати позов на загальних підставах.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково прийняв та розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки рішенням суду першої інстанції не було вирішено питання про їх права та обов`язки щодо розпорядженням належного їм майновою паю, а сама апеляційна скарга подана із порушенням строку на апеляційне оскарження без поважних причин. Апеляційний суд порушив принципи правової визначеності, остаточності судового рішення та порушив права заявника на справедливий суд.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ доповнення та зміни до касаційної скарги, у яких, посилаючись на те, що рішенням суду першої інстанції не вирішувалося питання про права та обов`язки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , просив ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання для закриття апеляційного провадження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 2-о-80/2006 з Гайсинського районного суду Вінницької області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 серпня 2019 року вказана справа призначена до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що за договором доручення на виплату заробітної плати від 31 січня 2000 року ліквідаційною комісією КСП «Колос» в особі голови Кушнір А. П. було передано ПОП «СГП «Колос» майно і тварини на загальну суму 311 500,27 грн.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту законного набуття ПОП «СГП «Колос», засновником і власником якого він є, вказаного майна, посилався на відсутність правовстановлюючих документів на зазначене майно, що є перешкодою для його реєстрації в установленому законом порядку та здійснення підприємством законного права розпоряджатися своєю власністю.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

05 червня 2006 року Гайсинський районний суд Вінницької області ухвалив рішення про задоволення заяви засновника і власника ПОП «СГП «Колос» ОСОБА_1 про встановлення факту законного набуття права приватної власності на майно і тварини.

Реалізація права апеляційного оскарження судових рішень обумовлена встановленими статтею 294 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на час звернення заявників із апеляційною скаргою на судове рішення) процесуальними строками.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Виходячи з аналізу указаної норми процесуального права, єдине виключення із загального правила обчислення строку апеляційного оскарження було встановлено для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення. Такі особи могли подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Для інших осіб, які брали участь у справі, а також для тих осіб, які не брали участі у справі, але вважають, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки, стаття 294 ЦПК України 2004 року, в редакції, яка діяла на момент подачі апеляційної скарги-червень 2016 року, передбачала загальне обчислення процесуального строку - десять днів с дня проголошення рішення.

Частина третя статті 294 ЦПК в редакції від 16 січня 2014 року, якою був передбачений інший порядок обчислення процесуального строку при оскарженні рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, особами, які не брали участі у справі, на момент подачі апеляційної скарги була виключена із Цивільного процесуального кодексу України.

Із матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (особи, які не брали участі у справі) звернулися до апеляційного суду із апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції. Тобто, із пропуском строку, встановленого частиною першою статті 294 ЦПК України (десять днів з дня його проголошення) і не порушували питання про його поновлення.

У той же час, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2016 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено, що апеляційна скарга відповідає вимогам статей 294, 295 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Вимоги наведеної норми унеможливлюють розгляд справи по суті до вирішення питання щодо пропущення строку апеляційного оскарження.

04 липня 2016 року за наслідками перегляду апеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційний суд постановив ухвалу про скасування рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 05 червня 2006 року та залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

21 червня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 04 липня 2016 року та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, вказав на порушенням апеляційним судом норм процесуального права під час відкриття апеляційного провадження у справі без вирішення питання щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, що є порушенням приписів статей 294, 297 ЦПК України 2004 року.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи (частина четверта статті 338 ЦПК України 2004 року).

У той же час, здійснюючи новий апеляційний розгляд указаної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , апеляційний суд не врахував висновки і мотиви Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо необхідності вирішення питання щодо пропущеного заявниками строку апеляційного оскарження судового рішення та повторно розглянув справу по суті із порушенням норм процесуального права.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (дал і- ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X; рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява N 3236/03).

Таким чином, апеляційний суд, не поновивши строк на апеляційне оскарження, здійснив перегляд судового рішення, що набрало законної сили, що є порушенням зазначених приписів Концвенції та норм процесуального закону.

Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За правилами частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Таким чином, ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу засновника і власника приватного орендного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Колос» ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанціїзі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягаю.

Головуючий М. Є. Червинська Судді: С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун