ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 369/6752/15-ц

провадження № 61-12590св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь», Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волков Олександр Юрійович,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 липня 2016 року, ухвалене у складі судді Усатова Д. Д., та ухвалу апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Суханової Є. М., Березовенко Р. В., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, уточненим у листопаді 2015 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - ТОВ «Фоззі-Фуд»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь»), Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волков О. Ю., про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що 3 березня 2015 року уклав з ПАТ «Банк «Київська Русь» договір поруки № 26254-20/15-5, відповідно до умов якого зобов`язався солідарно відповідати перед банком за зобов`язаннями ТОВ «Фоззі-Фуд», які виникли з кредитного договору № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 16 жовтня 2012 року, у межах суми 46 201 820,17 гривень.

19 березня 2015 року він сплатив у рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» перед ПАТ «Банк «Київська Русь» 46 201 820,17 гривень, після чого звернувся до товариства з листом-повідомленням про виконання його кредитних зобов`язань на зазначену суму.

20 травня 2015 року ОСОБА_1 направив ТОВ «Фоззі-Фуд» пропозицію про порядок і строки погашення заборгованості у сумі 46 201 820,17 гривень, право вимоги якої перейшло до нього, проте відповіді на цю пропозицію не отримав.

У подальшому йому стало відомо, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано нікчемним правочин зі сплати ним грошових коштів у сумі 46 201 820,17 гривень у рахунок погашення заборгованості відповідача. Зазначив, що таке рішення уповноваженої особи Фонду не відповідає чинному законодавству, так як нікчемним може визнаватися договір чи його частина, проте не розрахунково-касова операція зі сплати коштів.

Оскільки станом на дату подання позову настав строк погашення чергових платежів за кредитним договором № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 16 жовтня 2012 року на суму 1 458 345 гривень та враховуючи, що сплачена у рахунок погашення боргу сума склала 62% від загального розміру заборгованості, ОСОБА_1 просив стягнути з ТОВ «Фоззі-Фуд» 904 173 гривень, що складає 62% від суми боргу у розмірі 1 458 345 гривень, строк сплати якої настав.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 липня 2016 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день здійснення ОСОБА_1 переказу коштів у рахунок погашення кредитної заборгованості, ТОВ «Фоззі-Фуд» не мав прострочених кредитних зобов`язань, тобто відсутня така передумова настання відповідальності поручителя як невиконання зобов`язання позичальником. Також суд мотивував рішення про відмову у позові тим, що правочин щодо погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості, оформлений платіжним дорученням № 6633 від 19 березня 2015 року, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» визнаний нікчемним, тобто він не породжує жодних правових наслідків для інших осіб.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 липня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_1 права зворотної вимоги до ТОВ «Фоззі-Фуд», оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 липня 2016 року і ухвалу апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність у ТОВ «Фоззі-Фуд» прострочених зобов`язань за кредитним договором № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 16 жовтня 2012 року, оскільки станом на 1 травня 2015 року така заборгованість становила 77 404 300,39 гривень.

Закон не забороняє поручителю завчасно виконати свій обов`язок і не ставить таке право у залежність від вимоги кредитора чи наявності у позичальника простроченої кредитної заборгованості. Також закон не вимагає повідомлення позичальника про укладення договору поруки, на що суди попередніх інстанцій не звернули уваги.

Вважає, що судами неправильно застосовано до спірних правовідносин положення статей 215, 228, 1049, 1059, 1060 ЦК України та статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема не враховано, що станом на 19 березня 2015 року органи управління банка мали всі повноваження на вчинення юридично значимих дій від імені банка, зокрема, на здійснення за його дорученням переказу грошових коштів для погашення кредита відповідача, тому немає правових підстав вважати такий правочин недійсним.

На думку заявника, перерахування коштів у розмірі 46 201 820,17 гривень на рахунок, відкритий ТОВ «Фоззі-Фуд» для погашення кредиту, є банківською операцією, а не правочином, який може вважатися нікчемним.

Зазначив, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року скасовано постанову Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», тому рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банка є нечинними.

Позиція інших учасників справи

У квітні 2017 року ПАТ «Банк «Київська Русь» подав заперечення на касаційну скаргу, у яких послався на безпідставність її доводів. Вказав, що правочин із зарахування коштів у сумі 46 201 820,17 гривень на рахунок ТОВ «Фоззі-Фуд» з метою погашення кредитної заборгованості є нікчемним відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому немає правових підстав для задоволення позову. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року скасовано виключно постанови Національного банку України щодо ПАТ «Банк «Київська Русь»; рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд не скасовував, тобто повноваження уповноваженої особи Фонду не припинені.

Також у квітні 2017 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав заперечення на касаційну скаргу, у яких послався на безпідставність її доводів. Вказав, що уповноважена особа Фонду Волков О. Ю. у межах наданих Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноважень здійснив перевірку правочинів ПАТ «Банк «Київська Русь», вчинених протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації, і встановив нікчемність правочину щодо дострокового погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд». Цей правочин є нікчемним у силу закону і визнання його таким не судом не вимагається.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього суду від 7 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 жовтня 2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «Фоззі-Фуд» укладено кредитний договір № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору банк відкриває позичальнику невідновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов`язується надати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі.

Відповідно до пункту 1.1.1 кредитного договору ліміт кредитної лінії становить 75 000 000 гривень; кінцевий термін повернення кредиту - 1 квітня 2015 року.

3 березня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» уклав з ОСОБА_1 договір поруки № 26254-20/15-5, відповідно до умов якого поручитель у межах суми у розмірі 46 201 820,17 гривень зобов`язався відповідати за належне виконання ТОВ «Фоззі-Фуд» зобов`язань за кредитним договором № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором у встановлені строки, кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов`язання боржника за кредитним договором.

Пунктом 3.2.1 договору поруки передбачено, що у разі невиконання ТОВ «Фоззі-Фуд» зобов`язань за кредитним договором у відповідні строки, ОСОБА_1 зобов`язується сплатити заборгованість, яка виникла, упродовж 10 календарних днів з дати пред`явлення банком вимоги.

Про укладення даного договору позичальнику ТОВ «Фоззі-Фуд» не повідомлено.

Також судами встановлено, що 7 липня 2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено договір № 78669-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Супер-вклад», відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника на зберігання грошові кошти у формі депозитного вкладу у сумі 2 000 000 доларів США з терміном повернення вкладу 9 лютого 2015 року.

9 лютого 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» і ОСОБА_1 погодили продовжити дію договору № 78669-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Супер-вклад» від 7 липня 2014 року до 9 квітня 2015 року.

Відповідно до Правил залучення вкладів фізичних осіб в ПАТ «Банк «Київська Русь», затверджених постановою Правління ПАТ «Банк «Київська Русь» від 18 травня 2012 року № 41/3, вкладник має право достроково розірвати договір, попередньо повідомивши про це банк шляхом подання відповідної заяви згідно з пунктом 4.2 Правил.

Даним пунктом передбачено, що вкладник, який виявив бажання достроково розірвати договір або достроково отримати частину суми строкового вкладу, зобов`язаний у строк за 10 календарних днів повідомити банк шляхом подання відповідної заяви в установленій банком формі.

19 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Голови Правління ПАТ «Банк «Київська Русь» із заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу та повернення вкладу в сумі 2 000 000 доларів США.

Цього ж дня ПАТ «Банк «Київська Русь» конвертував суму вкладу у національну валюту та зарахував грошові кошти у розмірі 46 201 802,17 гривень на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім'я ОСОБА_1 .

Після цього банк перерахував суму у розмірі 46 201 802,17 гривень з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок, відкритий ТОВ «Фоззі-Фуд» для погашення заборгованості за кредитним договором № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії, із призначенням платежу - погашення заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» згідно з договором поруки № 26254-20/15-5 від 3 березня 2015 року. Дану операцію оформлено платіжним дорученням № 6633 від 19 березня 2015 року.

Також судами встановлено, що згідно з обліковими даними банка станом на 19 березня 2015 року у ТОВ «Фоззі-Фуд» за кредитним договором рахувалася лише заборгованість, строк сплати якої не настав, тобто позичальник своєчасно і в повному обсязі виконував свої кредитні зобов`язання і порушень умов кредитного договору недопускав.

З вимогою про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 16 жовтня 2012 року ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 не звертався.

19 березня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 190, згідно з якою ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Цього ж дня рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 61 запроваджено у ПАТ «Банк «Київська Русь» з 20 березня 2015 року тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О. Ю.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці по 19 червня 2015 року включно; рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15 червня 15 року продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» по 19 липня 2015 року включно.

Листом від 17 серпня 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» повідомила ОСОБА_1 про нікчемність правочину з дострокового повернення коштів за договором № 78669-29.1.2 банківського вкладу в іноземній валюті «Супер-вклад» від 7 липня 2014 року.

Також рішенням уповноваженої особи Фонду визнано нікчемним правочин зі сплати ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 46 201 820,17 гривень, отриманих як дострокове повернення вкладу, у рахунок погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» відповідно додоговору поруки від 3 березня 2015 року.

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (стаття 553 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 556 ЦК України після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Встановивши, що станом на 19 березня 2015 року у ТОВ «Фоззі-Фуд» не було простроченої заборгованості за кредитним договором і з вимогою про погашення боргу банк до ОСОБА_1 як до поручителя не звертався, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність у позивача підстав для дострокового погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд» за кредитним договором № 68029-20/12-1 на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 16 жовтня 2012 року.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку, призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до нього припинення.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зокрема, згідно з частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо: банк відмовився від власних майнових вимог; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Такий правочинне створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (статті 215, 216 ЦК України).

Встановивши, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волков О. Ю. за результатами перевірки правочинів банку прийняв рішення про нікчемність правочинів щодо дострокового повернення ОСОБА_1 вкладу у загальній сумі 46 201 820,17 гривень та щодо зарахування цієї суми на дострокове погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у позивача не виникло права зворотної вимоги до відповідача і правильно відмовив у позові.

Твердження заявника про те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо відсутності у ТОВ «Фоззі-Фуд» заборгованості за кредитним договором № 68029-20/12-1 від 16 жовтня 2012 року, касаційний суд відхиляє.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на 19 березня 2015 року у ТОВ «Фоззі-Фуд» не було простроченої заборгованості з погашення кредиту і свої зобов`язання позичальник виконував своєчасно. Посилання заявника на існування у відповідача станом на 1 травня 2015 року заборгованості у розмірі 77 404 300,39 гривень, що підтверджується копією позовної заяви ПАТ «Банк «Київська Русь», вказану обставину не спростовують, так як заборгованість у такому розмірі нарахована у зв`язку з реалізацією банком права на відкликання кредиту, яким ПАТ «Банк «Київська Русь» скористався у зв`язку з припиненням ТОВ «Фоззі-Фуд» сплати заборгованості за кредитом у березні 2015 року. Оскільки кредитна заборгованість підлягала погашенню позичальником щомісячно до 25 числа поточного місяця, а ОСОБА_1 перерахував кошти на рахунок відповідача 19 березня 2015 року, немає підстав для висновку, що на день вчинення цієї операції за ТОВ «Фоззі-Фуд» рахувалася будь-яка прострочена заборгованість.

Помилковими є твердження заявника про те, що поручитель має право завчасно виконати зобов`язання, за яке він поручився, і таке право не залежить від вимоги кредитора чи від прострочення зобов`язання боржником.

Згідно зі статтею 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Дострокове погашення кредитної заборгованості є правом позичальника (стаття 531 ЦК України), тому поручитель не може на власний розсуд вирішувати питання щодо зміни порядку погашення кредиту, зокрема, здійснювати його достроково оплату, що фактично призведе до заміни кредитора у зобов`язанні.

Крім того, як статтею 554 ЦК України, так і умовами укладеного з ОСОБА_1 договору поруки від 3 березня 2015 року передбачено, що відповідальність поручителя настає у разі невиконання позичальником своїх зобов`язань.

За таких обставин касаційний суд вважає безпідставними доводи заявника про те, що він має право достроково погасити кредитну заборгованість позичальника незалежно від порушення ним своїх зобов`язань.

Помилковими є твердження заявника про те, що судами неправильно застосовано до спірних правовідносин положення статей 215, 228, 1049, 1059, 1060 ЦК України та статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема не врахували, що станом на 19 березня 2015 року органи управління банка мали всі повноваження на вчинення юридично значимих дій від імені банка, тому немає правових підстав вважати правочин з погашення кредитної заборгованості відповідача нікчемним.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду перевіряє на предмет нікчемності усі правочини, вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації. За таких обставин правочин щодо перерахування коштів у рахунок дострокового погашення кредитної заборгованості ТОВ «Фоззі-Фуд», здійснений 19 березня 2015 року, тобто за один день до запровадження тимчасової адміністрації в банку, підлягав перевірці уповноваженою особою.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Позовні вимоги про встановлення нікчемності правочину суди розглядають лише у разі наявності відповідного спору.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волков О. Ю. у встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку дійшов висновку про нікчемність правочину щодо дострокового погашення ОСОБА_1 кредиту ТОВ «Фоззі-Фуд» у межах суми 46 201 820,17 гривень, про що належним чином повідомив позивача листом. Вказане рішення уповноваженої особи Фонду не скасоване і є чинним, тому суми правильно врахували дану обставину при ухваленні судових рішень і дійшли обґрунтованого висновку, що цей правочин не створив для ОСОБА_1 юридичних наслідків у вигляді виникнення права зворотної вимоги до ТОВ «Фоззі-Фуд».

Доводи заявника про те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року скасовано постанову Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», що свідчить про нечинність рішень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банка, касаційний суд відхиляє. Київським апеляційним адміністративним судом вирішувалося лише питання щодо відповідності законодавству постанов Національного банку України, а рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі щодо призначення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О. Ю., не були переметом перегляду і судом не скасовані.

Касаційний суд відхиляє посилання заявника на те, що перерахування коштів у розмірі 46 201 820,17 гривень на рахунок, відкритий ТОВ «Фоззі-Фуд» для погашення кредиту, є банківською операцією, а не правочином, який може вважатися нікчемним.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України).

Надаючи розпорядження на перерахування коштів у сумі 46 201 802,17 гривень зі свого рахунку № НОМЕР_1 на рахунок, відкритий ТОВ «Фоззі-Фуд» для погашення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на дострокове погашення кредитної заборгованості товариства з метою набуття права зворотної вимоги до нього.

Банківською операцією у даному випадку є переведення коштів з рахунку на рахунок, проте наслідки цієї операції, а саме зарахування грошових коштів у рахунок дострокового погашення кредитної заборгованості, є правочином у розумінні ЦК України, оскільки спрямоване на набуття цивільних прав у подальшому.

Фактично доводи заявника зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції під час касаційного перегляду справи.

Порушень судами попередніх інстанцій цивільного процесуального законодавства, які унеможливили з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, касаційним судом не встановлено і заявником не наведено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судових рішень.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди першої і апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції і ухвали апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 1 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний О. В. Ступак