ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1361/18

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/790/19

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Іванової Г.П.,

за участі секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 грудня 2018 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 21 грудня 2018 року, м. Ніжин,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» пред`явило позов до ОСОБА_1 , в якому просило стягти 108721 грн 39 коп. заборгованості за кредитним договором, що утворилася на 28.02.2018, з яких 3214 грн 99 коп. - заборгованість за кредитом, 95069 грн 86 коп. - проценти за користування кредитом, 4783 грн 14 коп. - пеня та комісія, штрафи: 500 грн 00 коп. - фіксована частина та 5153 грн 40 коп. - процентна складова, і відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що утворення цієї заборгованості спричинена неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору без номера від 11.02.2009, за яким він отримав у позивача кредит в сумі 500 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 3214 грн 99 коп. заборгованості за кредитом, 95069 грн. 86 коп. - за процентами за користування кредитом, штрафи: 500 грн 00 коп. (фіксована частина) й 5153 грн 40 коп. (процентна складова), а всього 103938 грн. 25 коп., в задоволенні інших позовних вимог відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" 1684 грн 47 коп. на відшкодування судових витрат. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що у ході розгляду справи доведено факт неналежного виконання відповідачем умов укладеного ним з позивачем кредитного договору, внаслідок чого у нього на 28.02.2018 утворилася така заборгованість: 3214 грн 99 коп. - за кредитом, 95069 грн 86 коп. - за процентами за користування кредитом і штрафи: 500 грн 00 коп. - фіксована частина та 5153 грн 40 коп. - процентна складова; у задоволенні вимог про стягнення пені та комісії у загальній сумі 4783 грн 14 коп. належить відмовити, так як ці вимоги не розмежовано й не конкретизовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого:

- ОСОБА_1 не визнається достовірність наданих позивачем суду копій документів. Отже вони є недопустимими доказами. У той же час судом відхилено клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналів документів. Анкету-заяву від 24.12.2010, копія якої наявна у справі, ОСОБА_1 не підписував;

- відомості довідки, доданої до відповіді на відзив ОСОБА_1 на позов про отримання ним платіжних карток, не можна брати до уваги, так як вказаних у цій довідці карток він не отримував;

- згідно з копією анкети-заяви від 11.02.2009, кредитний ліміт АТ КБ «ПриватБанк» не встановлювався, так як відповідна графа у ній не заповнена;

- не заслуговує на увагу твердження позивача про те, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складають укладений сторонами договір про надання банківських послуг, так як це твердження не відповідає наданим суду Умовам та правилам надання банківських послуг. Крім того, суду не надано ні згаданої в анкеті-заяві від 11.02.2009 пам`ятки клієнта, ні узгоджених сторонами тарифів. У справі нема доказів, що саме ті тарифи і що саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, копію яких та витяг з яких відповідно приєднано до справи, були чинними на час підписання відповідачем анкети-заяви. Зокрема у цих копії й витягу не зазначено, коли і ким та на підставі чого їх було прийнято,

- видана позивачем відповідачеві 11.02.2009 платіжна картка мала строк дії 2 роки, який закінчився 11.02.2011. Про це зазначається також і у доданих до позовної заяви «Тарифах по престижным картам VISA». Востаннє на погашення кредиту ОСОБА_1 сплатив 03.01.2013 3734 грн 00 коп. і після цього він не здійснював платежі на погашення кредиту, зокрема ним не вносилося 23.08.2015 на погашення кредиту 4 грн 22 коп., як то доводить АТ КБ «ПриватБанк». Причому у виписці про рух коштів нема відомостей про сплату відповідачем 23.08.2015 на погашення кредиту 4 грн 22 коп. Отже товариство пропустило строк позовної давності у цій справі, в тому числі й про стягнення штрафу.

Сенс відзиву АТ КБ «ПриватБанк» на апеляційну скаргу зводиться до того, що рішення суду І інстанції у справі є законним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, у справі встановлено наступне.

11.02.2009 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про видачу йому кредитної картки «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 500 грн 00 коп. В цій заяві також зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлений та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді, що він згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. У цей же день він отримав під розписку картку № НОМЕР_1 . Ці обставини підтверджено копією вказаної заяви ОСОБА_1 від 11.02.2009 (арк. 8).

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» від 11.02.2009, що підписана обома сторонами, ОСОБА_1 отримав картку «MasterCard Mass» з відновлювальною лінією та пільговим періодом 55 днів по кожній витраті на таких умовах: встановлена валюта картрахунку - гривня; базова процентна ставка - 2,5% в місяць; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості; термін внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; штраф при порушенні термінів платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, понад 30 днів - 500 грн 00 коп. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня (1) = (базова ставка за договором):30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менш ніж 30 грн 00 коп. в місяць - нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн 00 коп. і більше; комісія за знаття готівки: в банкоматах та пунктах видачі готівки ПриватБанка - 4% від суми операції, в банкоматах інших банків України - 4% від суми операції + 5 грн 00 коп./1 долар США, в іноземних банкоматах - 4% від суми операції + 30 грн 00 коп./3 долари США; комісія за безготівковий платіж в системі Internet-banking (Приват 24) - 2% від суми операції. Це підтверджено копією згаданої довідки (арк. 9).

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.07.2018 № 30.1.0.0/2-20180326/148 та витягом з програмного комплексу банку з інформацією про номери та строки дії карток, ОСОБА_1 на підставі договору про надання банківських послуг від 11.02.2009 отримав картки №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 і НОМЕР_3 , остання з яких мала термін дії до останнього дня травня 2016 р. (арк. 62, 171).

У відзиві АТ КБ «ПриватБанк» на апеляційну скаргу серед іншого зазначено, що ОСОБА_1 на виконання укладеного сторонами договору видавалася платіжна картка № НОМЕР_1 , яка мала строк дії до кінця вересня 2012 р. (арк. 166-170).

У розрахунку кредитної заборгованості ОСОБА_1 зазначено, що станом на 28.02.2018 вона становить 108721 грн 39 коп., з яких 3214 грн 99 коп. - заборгованість за кредитом, 95069 грн 86 коп. - проценти за користування кредитом, 4783 грн 14 коп. - пеня та комісія, штрафи: 500 грн 00 коп. - фіксована частина штрафу та 5153 грн 40 коп. - його процентна складова; передостанній платіж на погашення заборгованості за наданим кредитом здійснено 03.01.2013 в сумі 3734 грн 00 коп., а останній - 23.08.2015 в сумі 4 грн 22 коп. (арк. 5-7).

Згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_1 , передостанній платіж на погашення кредитної заборгованості у сумі 3734 грн 00 коп. ОСОБА_1 здійснено 03.01.2013, а останній - 12.01.2013 в сумі 5 грн 00 коп. (арк. 72, зворот).

У відзиві на позов представник відповідача - адвокат Гринь Л.В. серед іншого зазначає, що:

- на виконання укладеного сторонами договору ОСОБА_1 11.02.2009 видавалася платіжна картка, яка мала строк дії 2 роки;

- до спірних правовідносин належить застосувати правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 22.10.2014 № 127цс14 (арк. 33-44).

У заяві від 21.05.2018 представник ОСОБА_1 - адвокат Гринь Л.В. просила при вирішенні справи застосувати позовну давність (арк. 45).

До справи приєднано іще одну копію заяви ОСОБА_1 від 24.12.2010 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу йому кредитної картки «Кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 3000 грн 00 коп. В цій заяві також зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомлений та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді, та що він зобов`язується виконувати вказані Умови та Правила, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. (арк. 76).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

В силу ч. 1 ст. 367 і ч. 1 ст. 13 ЦПК України, об`єктом судового розгляду у цій справі можуть бути лише кредитні правовідносини, які виникли на підставі заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про видачу йому кредитної картки «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 500 грн 00 коп., яка датована 11.02.2009, а кредитна заборгованість, що виникла з заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.12.2010 про видачу йому кредитної картки «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 3000 грн 00 коп. не можуть бути об`єктом судового розгляду в рамках цієї справи.

По справі належними й допустимими доказами доведено, що на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу йому кредитної картки «Універсальна" від 11.02.2009 ПАТ КБ «ПриватБанк» видало йому кредитну картку № НОМЕР_1 , термін дії якої, як стверджує саме товариство, закінчився до кінця вересня 2012 р., і відкрило на його ім`я картковий рахунок з таким же номером. Відомості довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.07.2018 № 30.1.0.0/2-20180326/148 в тій частині, що ОСОБА_1 на підставі договору про надання банківських послуг від 11.02.2009 отримав іще й картки №№ НОМЕР_2 і НОМЕР_3 , та відомості витягу з програмного комплексу банку з інформацією про номери та строки дії карток апеляційним судом відкидаються як такі, що об`єктивно нічим не підтверджуються. Отож апеляційний суд вважає встановленим, що строк кредитування ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу йому кредитної картки «Універсальна» від 11.02.2009 закінчився 30.09.2012.

З моменту здійснення ОСОБА_1 останнього платежу на погашення заборгованості за укладеним сторонами 11.02.2009 кредитним договором (12.01.2013), як і з моменту закінчення строку дії виданої йому платіжної картки (останній день вересня 2012 р.) до моменту пред`явлення позову (02.04.2018) пройшло понад три роки. Отже ПАТ КБ «ПриватБанк» пред`явило до ОСОБА_1 позов з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Оскільки сторона відповідача заявила про застосування при вирішенні справи позовної давності, то у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 слід відмовити.

Посилання позивача на те, що строк дії повторно виданої ОСОБА_1 на виконання договору від 11.02.2009 платіжної картки закінчився останнього дня травня 2016 р., заперечується стороною відповідача і не підтверджується наявними у справі та описаними вище допустимими доказами.

Висновок суду І інстанції про доведеність факту здійснення ОСОБА_1 23.08.2015 останнього платежу на погашення спірної кредитної заборгованості у сумі 4 грн 22 коп. є невірним. Так, згідно з випискою по рахунках ОСОБА_1 , 23.08.2015 ПАТ КБ «ПриватБанк» провело автоматичне погашення простроченої заборгованості ОСОБА_1 в сумі 4 грн 22 коп. з карти № НОМЕР_4 і цю операцію проведено по рахунку № НОМЕР_2 , а не по рахунку № НОМЕР_1 . Отож останнім платіж, про який йдеться, не здійснювався, а отже відлік строку позовної давності у справі від дати цього платежу є хибним. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України на користь ОСОБА_1 з ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягти 2643 грн. 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (квитанції на арк. 134, 160).

Керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 2, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 грудня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 14360570, до ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , відмовити.

Стягти з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 14360570, на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий Судді