Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 461/4471/16-ц

провадження № 61-32410св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Рівненська центральна міська лікарня,

третя особа - головний лікар Рівненської центральної міської лікарні Кучерук Євгеній Філімонович ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року в складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М, Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненської центральної міської лікарні, за участю третьої особи - головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні Кучерука Є. Ф. , про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 згідно з державним замовленням з 01 серпня 2015 року працює у Рівненській центральній міській лікарні на посаді лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової медичної допомоги.

19 травня 2016 року їй для ознайомлення було надано наказ від 13 травня 2016 року № 169-кз про застосування дисциплінарного стягнення у виді догани.

ОСОБА_1 вважала, що наказ про застосування до неї дисциплінарного стягнення винесений із порушенням чинного законодавства, відомості у наказі не відповідають дійсності, у зв`язку з чим просила визнати його незаконним та скасувати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Галицького районного суду м Львова від 02 березня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ головного лікаря Рівненської центральної міської лікарні Кучерука Є. Ф. від 13 травня 2016 року № 196-кз про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани щодо ОСОБА_1 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що до компетенції чергового лікаря ОСОБА_1 не входило заповнення медичної карти (посмертного епікризу), оскільки це є повноваженням лікуючого лікаря.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року рішення Галицького районного суду м Львова від 02 березня 2017 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відсутність посмертного епікризу, складеного ОСОБА_1 , свідчить про невиконання нею обов`язку, отже, застосування до неї головним лікарем Рівненської міської центральної лікарні дисциплінарного стягнення є правомірним.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 461/4471/16-ц та витребувано її з Галицького районного суду м. Львова.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 червня 2018 року справу № 461/4471/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу № 461/4471/16-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю .

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно з`ясував обставини справи, неправильно застосував Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого № __», затверджену наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 21 січня 2016 року № 29), що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2017 року Центральна міська лікарня надала заперечення на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін. Указувала, що ОСОБА_1 не заперечувала факту невиконання обов`язків, передбачених посадовою інструкцією, не вказала поважних причин, які перешкоджали складанню нею посмертного епікризу, а тому адміністрацією лікарні правомірно було прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 13 травня 2016 року головний лікар Рівненської центральної міської лікарні виніс наказ № 196-кз про застосування щодо ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани, позбавлення лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги ОСОБА_1 до 13 травня 2017 року всіх заохочувальних виплат і премій, попередження лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги ОСОБА_1 про подальше можливе її звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України у разі порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього, трудового розпорядку. Зазначено про посилення завідуючим нейрохірургічним відділенням Тимощуком М. Г. контролю за подальшим додержанням трудової дисципліни лікарем-нейрохірургом ОСОБА_1 та про ознайомлення начальником відділу кадрів Тарасюк Н. М. лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової допомоги ОСОБА_1 з цим наказом під розпис.

16 квітня 2016 року о 19 год. 10 хв під час чергування лікаря-нейрохірурга (для надання цілодобової допомоги) ОСОБА_1 помер пацієнт, який перебував у нейрохірургічному відділенні на стаціонарному лікуванні з травмами кримінального характеру.

Після закінчення зміни, наступного дня (17 квітня 2016 року) лікар-нейрохірург з надання цілодобової допомоги ОСОБА_1 залишила неоформлену медичну карту померлого, а саме не підготувала посмертний епікриз.

З доповідної лікаря-нейрохірурга ОСОБА_6 відомо, що лікар ОСОБА_1 при передачі зміни відмовилась оформити медичну карту стаціонарного хворого (підготувати посмертний епікриз), у зв`язку з чим лікарю ОСОБА_6 довелось готувати медичну документацію для транспортування тіла до Бюро судово-медичної експертизи.

Лікарю ОСОБА_1 18 квітня 2016 року вручено повідомлення про надання письмового пояснення, з якого відомо, що вона не оформила медичну карту стаціонарного хворого (посмертний епікриз) через те, що жодних пропозицій і прохань до неї не надходило. Відповідно до пункту 4.21 посадової інструкції ОСОБА_1 лікар повинен знати правила оформлення медичної документації.

Відповідно до пункту 3.14 посадової інструкції лікаря-нейрохірурга ОСОБА_1 , затвердженої головним лікарем Центральна міська лікарня м. Рівне 31 липня 2015 року, серед обов`язків лікаря є ведення медичних карт стаціонарних хворих.

Відповідно до доповідної лікаря ОСОБА_6 від 18 квітня 2016 року під час здачі зміни 17 квітня 2016 року лікар ОСОБА_1 залишила недооформлену медичну карту хворого, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також лікар ОСОБА_1 відмовилась писати посмертний епікриз, тому епікріз був написаний лікарем ОСОБА_6 .

Із доповідної головному лікарю Кучеруку О. Є. відомо, що черговий лікар ОСОБА_6 повідомив, що лікар ОСОБА_1 відмовилась оформити історію хворого ОСОБА_8 (посмертний епікриз, який помер на її чергуванні 16 квітня 2016 року о 19 год. 10 хв).

З письмових пояснень ОСОБА_1 від 22 квітня 2016 року відомо, що вона не відмовилась від оформлення медичної карти стаціонарного хворого (посмертний епікриз), медична карта не була заповнена у зв`язку із тим, що жодних пропозицій чи прохань щодо її заповнення не було.

З медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 відомо, що посмертний епікриз № 5688 написав лікар ОСОБА_6

ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оскільки вона при передачі зміни відмовилась провести оформлення медичної карти стаціонарного хворого (підготувати посмертний епікриз).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Порядок заповнення форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого №____» визначає Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого № __», затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 21 січня 2016 року № 29) (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 34 Інструкції при переведенні хворого до іншого закладу охорони здоров`я складається перевідний епікриз, а у випадку смерті - посмертний.

Пункт 19 Інструкції передбачає, що у пункті 28 медичної карти стаціонарного хворого зазначається результат медичного лікування хворого: виписаний(а) з: одужанням - 1; поліпшенням - 2; погіршенням - 3; без змін - 4; помер(ла) - 5; переведений(а) до іншого закладу охорони здоров`я - 6; здоровий(а) - 7.

У пунктах 10-30 всі записи здійснює лікуючий лікар (пункт 22 Інструкції).

Ураховуючи вимоги Інструкції, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що первинна облікова документація заповнюється лікуючим лікарем одночасно із здійсненням запису епікризу у первинній обліковій документації, зазначеній у пункті 2 Інструкції, на всіх пацієнтів, які вибули зі стаціонару (виписаних або померлих). Тобто, саме лікуючий лікар є відповідальною особою, оскільки він провадить щоденний нагляд за хворим, здійснює його лікування.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 є лікарем-нейрохірургом для надання цілодобової медичної допомоги, тобто, черговим лікарем, до компетенції якого не входить заповнення медичної карти (посмертного епікризу), оскільки це є повноваженням лікуючого лікаря, дійшов висновку про те, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення слід скасувати.

Пунктами 3.14, 7.5 посадової інструкції лікаря-нейрохірурга ОСОБА_1. передбачено, що до обов`язків лікаря-нейрохірурга входить ведення медичних карт стаціонарних хворих. У разі відсутності обов`язки лікаря-нейрохірурга виконує лікар, з яким лікар-нейрохірург працює за принципом взаємозамінності.

Отже, ні Інструкцією, ні посадовою інструкцією лікаря-нейрохірурга ОСОБА_1 не передбачено обов`язок лікаря-нейрохірурга для надання цілодобової медичної допомоги (чергового лікаря) складати посмертний епікриз.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, зазначав, що трудові обов`язки ОСОБА_1 передбачені посадовою інструкцією лікаря-нейрохірурга, з якою вона була ознайомлена.

Як відомо з медичної карти стаціонарного хворого, пацієнт ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19.10 год. під час чергування ОСОБА_1

16 квітня 2016 року був вихідним днем (субота), отже, лікуючий лікар був відсутній на роботі впродовж 16 та 17 квітня 2016 року (субота та неділя), черговими лікарями у вихідні дні були ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який 17 квітня 2016 року у зв`язку з вихідними та відсутністю лікуючого лікаря склав посмертний епікриз.

Необхідність складання посмертного епікризу викликана тим, що тіло померлого ОСОБА_8 слід було передати до патологоанатомічного відділення зі складеним посмертним епікризом, що вимагало складання посмертного епікризу в короткі строки. Оскільки ОСОБА_8 помер у вихідний день, коли лікуючий лікар був відсутній, ніхто інший, крім чергового лікаря, яким у відділенні цього дня була лікар-нейрохірург для надання цілодобової медичної допомоги ОСОБА_1 , не повинен був і не міг складати посмертний епікриз.

Посмертний епікриз померлого ОСОБА_8 був складений лікарем-нейрохірургом для надання цілодобової медичної допомоги ОСОБА_6 , який заступив на чергування після ОСОБА_1 і на якого покладено аналогічні посадові обов`язки, посада якого є аналогічною посаді ОСОБА_1 .

Ураховуючи те, що ОСОБА_8 помер у вихідний день, коли лікуючий лікар був відсутній, а обов`язки чергового лікаря-нейрохірурга виконувала ОСОБА_1 , беручи до уваги терміновість складання посмертного епікризу у зв`язку з необхідністю передачі тіла померлого до паталогоанатомічного відділення з оформленим посмертним епікризом, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що посмертний епікриз повинна була скласти саме черговий лікар - лікар-нейрохірург для надання цілодобової медичної допомоги ОСОБА_1 , яка цього дня була на чергуванні.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Таким чином, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення яких до працівника можливо застосування положень статті 147 КЗпП України.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем.

З урахуванням положень статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Суд касаційної інстанції вважає, що висновки апеляційного суду відповідають та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування ухваленого ним рішення немає.

Доводи касаційної скарги на законність рішення суду апеляційної інстанції не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило