Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 308/3620/15-ц

провадження № 61-17064св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - ОСОБА_2 ,,

відповідач 2 - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Закарпатської області в складі колегії суддів: Мацунича М. В., Куштана Б. П., Кондора Р. Ю. від 22 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що 07 листопада 2013 року приблизно о 15 год. по спецлінії 102 надійшло повідомлення від диспетчера МНС в Закарпатській області про те, що на перехресті вул. Митної та Павлова в м. Ужгороді виникло займання двох автомобілів: марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_3 , який знаходився в постійному користуванні ОСОБА_2 , та марки «Audi А6», державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_2 , належного позивачу. Згідно з висновком пожежно-технічної експертизи від 09 грудня 2013 року № 24-90 наймовірнішою причиною виникнення пожежі автомобіля марки «Skoda Octavia» стали аварійні режими в електромережі, які призвели до виникнення короткого замикання; пожежа на вказаному автомобілі не виникла внаслідок дії стороннього джерела запалювання, а осередок пожежі знаходився в передній лівій частині у місці розташування лівої фари. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 138 784,24 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, вартість проведення експертної оцінки в розмірі 700 грн, а також 4 400 грн витрат на правову допомогу.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведена вина відповідача у пошкодженні майна позивача. Також суд вважав, що не встановлено безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 листопада 2016 року скасовано, та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 59 170 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Апеляційний суд, частково задовольняючи позов, виходив із наявності, передбачених статтями 1166, 1187 ЦК України підстав для покладення відповідальності за спричинену позивачу шкоду на ОСОБА_2

Узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 березня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення в частині задоволення позовних вимог та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуваним рішенням апеляційного суду помилково скасовано рішення місцевого суду, яке ухвалено згідно із законом, яким правильно встановлено, що в даному випадку транспортний засіб марки марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 в розумінні статті 1187 ЦК України не є джерелом підвищеної небезпеки, а позивач повинен довести причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача і завданою йому шкодою, чого позивачем не доведено.

Судові рішення в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 308/3620/15-ц з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Зупинено виконання рішення апеляційного суду закарпатської області від 22 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 07 листопада 2013 року приблизно о 05 год. по спецлінії 102 надійшло повідомлення від диспетчера МНС у Закарпатській області про те, що на перехресті вулиць Митної та Павлова виникло загорання двох автомобілів марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого за ОСОБА_3 , який знаходився в постійному користуванні ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Audi А6», державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_2 , належного ОСОБА_1 .

Висновком експертизи № 24-90 від 09 грудня 2013 року, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром УМВС в Закарпатській області, встановлено, що наймовірнішою причиною виникнення пожежа автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , стали аварійні режими в електромережі, які призвели до виникнення короткого замикання, і пожежа на вказаному автомобілі не виникла внаслідок дії стороннього джерела запалювання. Осередок пожежі автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 знаходився в передній лівій частині у місці розташування лівої фари. Найбільш імовірною причиною виникнення пожежі належного позивачу автомобіля марки «Audi А6», державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_2 є перекидання вогню від передньої лівої частини вказаного вище автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 на передню праву частину. Пожежа автомобіля марки «Audi А6», державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_2 не виникла внаслідок дії стороннього джерела запалювання. Осередок пожежа автомобіля марки «Audi А6», державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_2 знаходився в передній правій частині на зовні.

Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області від 13 грудня 2013 року кримінальне провадження № 00003582 від 07 листопада 2013 року закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до звіту спеціаліста від 18 грудня 2013 року № 112 про оцінку автомобіля марки «Audi А6», державний номерний знак Угорської республіки НОМЕР_2 , складеного суб`єктом оціночної діяльності - ПП ОСОБА_4 , вартість майнового збитку в результаті пошкодження вказаного автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді складає 59 170 грн.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 ЦК передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Апеляційний суд, встановивши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності (стаття 212 ЦПК України 2004 року) дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки приписами частинами першої та другої статті 1187 ЦК України на власника покладена відповідальність і за зберігання джерела підвищеної небезпеки, а в судовому засіданні не встановлено, що шкода майну позивача завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, така шкода підлягає стягненню з відповідача без його вини.

За таких підстав доводи касаційної скарги відповідача щодо неврахування апеляційним судом доказів щодо відсутності його вини у заподіянні шкоди неспроможні, висновок суду про відшкодування заподіяної шкоди позивачу без наявності вини відповідача є правильним та таким, що ґрунтується на приписах статті 1187 ЦК України.

Ураховуючи встановлені обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом, а також пов`язуються з необхідністю встановлення обставин, які, на думку заявника, встановлені судом неповно і неправильно. Переоцінка доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалене судове рішення відповідає критеріям законності і обґрунтованості.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення у відповідній частині без змін.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун