Ухвала

20 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 569/15775/16-ц

провадження № 61-15304ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позов мотивований тим, що 12 грудня 2015 року о 09 год. 30 хв. по вул. С. Стрільців, 2 у м. Рівне за участі автомобілів «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та «Skoda Super B», державний номерний знак НОМЕР_3 СТ під керуванням позивача сталася ДТП, внаслідок якої його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Винним у ДТП визнано ОСОБА_1 , якого постановою Рівненського міського суду від 05 серпня 2016 року притягнуто до адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 29 лютого 2016 року № 46 вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, складає 239 582,83 грн.

Цивільно-правова відповідальність винного у ДТП водія автомобіля «Peugeot», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ СК «Уніка», яка 28 жовтня 2016 року виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 48 514,85 грн.

Позивач за власний рахунок відремонтував свій автомобіль; згідно з актами виконаних робіт № 8 без дати, наданими ПП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту становить 235 237,00 грн.

Посилаючись на статті 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 187 772,15 грн, як різницю між вартістю матеріального збитку та розміром страхового відшкодування, виплаченого страховою компанією (235 237,00 грн вартість відновлювального ремонту + 1 000,00 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи - 48 514,85 грн страхового відшкодування).

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 187 772,15 грн майнової шкоди, заподіяної в результаті ДТП та 1 877,73 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08 грудня 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 140 917,53 грн.

Постановою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Рівненської області від 08 грудня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 18 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану йому внаслідок ДТП, у розмірі 140 917,53 грн, а також витрати на проведення автотоварознавчого дослідження, у розмірі 1 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1 419,18 грн.

ОСОБА_1 у серпні 2019 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у вказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з нього ( ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 71 953,46 грн.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову у цій справі є стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 187 772,15 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПКУкраїни справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 176, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2017 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков