УХВАЛА

"19" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи Прокуратура м. Харкова, міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просить перерахувати заборгованість заявника по аліментах згідно наданих документів по оплату в справі про виконавче провадження, та направити виконавчий лист на місце роботи боржника до виконання; скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та доходи боржника від 01.07.2019року як таку, що не відповідає нормам чинного законодавства; та порушити кримінальну справу проти винних осіб за перевезення неповнолітніх дітей, які є громадянами України за територію держави без згоди та дозволу обох батьків згідно Конвенції ООН про права дитини та ЗУ «Про охорону дитинства»; та поновити строк для звернення до суду з вказаною скаргою. В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. 01.07.2019 року головним виконавцем міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області було винесено оскаржувану постанову, а саме про звернення стягнення на заробітну плату боржнику, яку надіслано до виконання за місцем роботи боржника. Боржник проживає в Київському районі м. Харкова, а працює у Слобідському районі м. Харкова, а тому вказана постанова перечить законодавству. Крім, заявник сплачував аліменти. Про вказану постанову боржник дізнався тільки в цей час, тому просить поновити строк на її оскарження.

Заявник в судовому засіданні просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, хоча повідомлені належним чином та своєчасно, проте їх неявка не перешкоджає розгляду вказаної скарги відповідно до ст. 450 ч.2 ЦПК України.

31.10.2019 року вказана скарга надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 11.11.2019 року вказану скаргу прийнято до розгляду, витребувано у з Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області належним чином завірену копію ВП щодо виконання виконавчого листа №2-951/07/08.

03.12.2019 року в судовому засіданні в якості зацікавленої особи до участі в справі залучено стягувача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2007 року позов ОСОБА_2 задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 16.11.2006 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

31.05.2007 року ОСОБА_2 було отримано вказаний виконавчий лист по справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.12.2017 року подання державного виконавця міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області про видачу дублікату виконавчого листа по вказаній справі задоволено, та видано дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.04.2007 року у справі №2-951/07/08 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 16.11.2006 р. і до досягнення кожною дитиною повноліття.

12.07.2018 року вказаний дублікат виконавчого листа був отриманий державним виконавцем міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області Харченко Д.О.

Копію виконавчого провадження відповідно до ухвали суду від 11.11.2019 року державним виконавцем надано до суду не було.

01.07.2019 року головним державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області Щегульною Г.О. було винесено постанову в рамках ВП №56855140 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ТОВ «Харківський хлібний дім» у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 90880,00 грн., а в подальшому стягувати по 600,00 грн. щомісяця до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказану постанову державним виконавцем було направлена за місцем роботи боржника, а саме до ТОВ «Харківський хлібний дім».

Відповідно до наданої до суду довідки від ТОВ «Харківський хлібний дім» від 02.12.2019 року, з доходів ОСОБА_1 станом на 02.12.2019 року була перерахована загальна сума 5245,69 грн.

Заявник не погоджується з даною постановою, що стало підставою для звернення до суду, та просить поновити строк для подання скарги у зв`язку з тим, що йому було не відомо про існування оскаржуваної постанови, та дізнався про її існування коли були відраховані з бухгалтерії, та відразу звернувся до суду з даною скаргою, а тому суд вважає за можливе поновити заявнику строк для подання скарги до суду.

В якості заперечень проти існуючого боргу, заявник надає до суду копії квитанцій про те, ним перераховувались стягувачу аліменти на утримання дітей,

а тому просить перерахувати існуючу заборгованість.

У силу статей 1 , 5 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VIII.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, виконавців визначений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої вказаної норми Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частинами 1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1-3 ст. 70 «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Підставою для скасування оскаржуваної постанови заявник зазначає, що вказана постанова суперечить чинному законодавству, так як боржник проживає в Київському районі м. Харкова, а працює у Слобідському районі м. Харкова.

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Враховуючи викладене, підстав для скасувати постанови державного виконавця від 01.07.2019 року у суду не має, а тому суд відмовляє в задоволенні вказаної вимоги.

Статтею 71 вказаного закону передбачений порядок стягнення аліментів.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи те, що спір виник щодо розміру заборгованості за аліментами, такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом. Доказів, що заявник звертався за перерахунком заборгованості до державного виконавця матеріали справи не містять, тому враховуючи викладене, заявник не позбавлений права на відповідне звернення до суду з позовною заявою щодо розміру заборгованості по аліментах, а тому в даному випадку підстави для перерахунку вказаної заборгованості у суду відсутні.

Що стосується вимоги заявника направити виконавчий лист до виконання на місце його роботи для виконання, то відповідно до ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Аналіз вказаної норми полягає, зокрема, у наданні стягувачу права вибору - пред`явити виконавчий документ для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Тобто вищевказані положення надають стягувачу право на власний розсуд обрати хто буде здійснювати виконання, обираючи при цьому між державною виконавчою службою та переліком зазначеним в ст. 7 Закону, а тому суд відмовляє в задоволенні вказаної вимоги заявника.

За наведеного доводи скарги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому за вказаних підстав суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні вказаної скарги. Що стосується вимоги заявника щодо надання запиту до прикордонної служби України щодо перетину кордону, та в разі підтвердження вказаної інформації, порушити кримінальну справу, то вказане не відноситься до компетенції суду, та суду взагалі не зрозуміло чому заявником залучено в якості зацікавленої особи Прокуратуру м. Харкова, яка є ліквідована, що не позбавляє заявника самостійно звернутись до відповідного правоохоронного органу з вказаною заявою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , зацікавлені особи Прокуратура м. Харкова, міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали виготовлено 24 грудня 2019 року.

Суддя Г.А. ЗУБ