РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 грудня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/15390/19,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про збільшення розміру аліментів, стягнення оплати додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просить збільшити розмір аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до твердої грошової суми у розмірі 2000 грн., але не меньше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до настання повноліття на додаткові витрати; позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року, шлюб між ними розірвано. Судовим наказом від 17 липня 2017 року було стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, станом на лютий 2019 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 10812,50 грн.. Зазначає, що стягувана сума аліментів не відповідає матеріальним потребам дитини.

Також вказує, що відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Окрім того, зв`язку з тим, що дитина перебуває на диспансерному обліку та потребує додаткових витрат на лікування та дороговартісну операцію, у відповідності до ст. 185 СК України просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно до настання повноліття.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 06 листопадая 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень.

Судове засідання 06 листопада 2019 року було відкладено на 27 грудня 2019 року у зв"язку із неявкою позивача та відповідача.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задоволити.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову.

Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Заслухавши виступи учасників справи, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №2066.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 17 травня 2018 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 вересня 2013 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №1430, розірвано.

17 липня 2017 року Рівненським міським судом Рівненської області видано судовий наказ, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 09 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

26 березня 2018 року державним виконавцем Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56050944 на підставі судового наказу №569/8917/17 виданого 17 липня 2017 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 12 лютого 2019 року, розмір заборгованості боржника ОСОБА_2 по аліментах станом на 12 лютого 2019 року становить 15836,50 грн..

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження зміни її або відповідача матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них, відповідно до приписів ст. 192 СК України.

В зв"язку з вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що вимога позивача про збільшення розміру аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до твердої грошової суми у розмірі 2000 грн., але не меньше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не доведена та не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини, то суд зазначає наступне.

За змістом ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом встановлено, що згідно Довідки №291 про потребу дитини (дитини-інваділа) у домашньому догляді, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус дитини інваліда та перебуває на диспансерному обліку з 30.07.2014. Дитина потребує домашнього догляду з 30 липня 2016 року. Довідка дійсна до 30 липня 2017 року.

Разом з тим, заявляючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, позивачка жодних доказів існування таких витрат та обґрунтування їх розміру суду не надала.

За таких обставин в суду відсутні підстави для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, а тому в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 в цій частині необхідно відмовити.

Розглядаючи вимогу позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об"єднаних Націй 20.11.1959 р., як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз"яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

Про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчить висновок Органу опіки та піклування Рівненської міської ради від 17 грудня 2019 року №08-1920. Суд, вважає даний висновок обгрунтованим, повним та таким, що прийнятий в інтересах дитини, а тому суд враховує даний висновок під час вирішення спору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини ОСОБА_3 , оскільки він не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров"ям, життям та потребами дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати на користь позивача у розмірі 768,40 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про збільшення розміру аліментів, стягнення оплати додаткових витрат на дитину та позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збіру розмірі 768,40 грн..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідач - ОСОБА_2 , проживає АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 27 грудня 2019 року.

Суддя -