1Справа № 335/8187/19 2-з/335/84/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2019 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вадим» про виплату заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
У провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вадим» про виплату заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в загальному розмірі 294 756,73 грн.
Проаналізувавши матеріали поданої заяви, вважаю, що у задоволенні такої слід відмовити з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Згідно з ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до абзацу 3 пункту 4 наведеної вище постанови Пленуму, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення та його обґрунтування, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
Дослідивши подані в обґрунтування поданої заяви докази, суд, вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно, приходить до висновку, що між сторонами виник спір щодо стягування коштів, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору, щодо майна яке належить відповідачу ґрунтується виключно на припущеннях заявника, оскільки на час розгляду не підтверджена належними та допустимим доказами.
Крім того, заявник не обґрунтував співмірність обраного способу забезпечення та ціни позову.
На підставі викладеного керуючись ч. 3 ст. 150 ЦПК України, суд встановив, що заявником необґрунтовано та не доведена співмірність заявленого заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.
Окрім того, по справі не надані докази відсутності підстав для пропозиції зустрічного забезпечення по заяві про забезпечення позову.
Таким чином, суд дослідивши матеріали заяви у сукупності вважає вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 149-154, 353 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вадим» про виплату заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.
Суддя В.О. Макаров