Справа № 353/794/19
Провадження № 2/353/422/19
У Х В А Л А

22 серпня 2019 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., ознайомившись з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , про стягнення боргу в сумі 61740,0 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він позичив відповідачці 5400,0 доларів США. Частину позики в сумі 3000,0 доларів США відповідачка повернула, а решту коштів в сумі 2400 доларів США повертати відмовляється. Також просив стягнути на його користь судові витрати та відстрочити сплату судового збору, оскільки він перебуває у важкому матеріальному становищі, являється особою з інвалідністю ІІІ-ої групи та має поганий стан здоров`я. Крім цього, з метою забезпечення позову просив накласти арешт на все майно ОСОБА_2 в межах суми позову.

Позовна заява оформлена з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Підстави, визначені ст.ст. 185-186 ЦПК України, для залишення позовної заяви без руху, її повернення, відмови у відкритті провадження відсутні.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі необхідно задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України та ч. 1 ст. 8 Закону України «Прпо судовий збір», суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Тлумацькому об`єднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію по інвалідності ІІІ-ої групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. Крім цього, позивач ОСОБА_1 згідно виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого Тлумацької ЦРЛ часто хворіє та несе витрати на придбання лікарських препаратів.

Так, в рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)) ЕСПЛ зазначив, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Крім того, у п. 29 Постанови пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України (у редакції 2004 року) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права на доступ до суду. Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У п. 60 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" (заява N 28249/95) зазначено, що сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин цієї справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд прави на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом" (див. "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" та "Аїт-Мугуб проти Франції", рішення суду, цитовані вище, там само, пункт 63 і далі та пункт 57 відповідно).

Враховуючи обставини, зазначені позивачем у клопотанні, вважаю, що наявні правові підстави для відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Також суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її находження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 є майновими, у зв`язку з чим можна зробити висновок, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову. Проте заявник просить накласти арешт на все майно, не додавши до позовної заяви, належних та допустимих доказів того, яке саме майно належить відповідачці ОСОБА_2 .

До цього ж, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Враховуючи те, що відомості про дійсну вартість майна, на яке заявник просить накласти арешт, відсутні, суд позбавлений можливості встановити співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що суперечить вимогам частини 3 статті 150 ЦПК України.

Також заява не містить доказів чи обґрунтування доводів позивача про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідачка буде ухилятись від виконання такого рішення. В заяві не зазначено про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тобто підстав, що дають можливість вважати, що відповідачка не виконає зобов`язання, та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має намір вчинити будь-які дії стосовно майна.

Заява про забезпечення позову також не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть при цьому понесені позивачем.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, оскільки заявником не обґрунтовано у повному обсязі необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідачки, а також з огляду на неспівмірність заявлених вимог заходу забезпечення позову, про який просить заявник, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою, невмотивованою та передчасною.

Суд роз`яснює, що відмова у задоволенні вказаної заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 84, 136, 149-150, 153, 175, 177, 187, 189-191, 260 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задовольнити.

Відстрочити сплату судового збору ОСОБА_1 в сумі 768 грн. 40 коп. до ухвалення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання по справі призначити у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області на 14 год. 00 хв. 04 жовтня 2019 року.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Копію ухвали, позовної заяви та доданих до неї документів надіслати відповідачу, а копію ухвали позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою:

http://tl.if.court.gov.ua/sud0916/.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяУ. Ю. Луковкіна