Справа № 303/798/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді - доповідача : Готри Т.Ю.,

суддів : Собослоя Г.Г., Кожух О.А.,

з участю секретаря судових засідань : Кучінки Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради, виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Мукачівської центральної районної лікарні, Відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 серпня 2019 року, ухвалене суддею Монич В.О.,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мукачівської міської ради, виконавчого комітету Мукачівської міської ради, Мукачівської центральної районної лікарні про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовувала тим, що наказом №1866-02 від 01.12.2016 року начальника відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради її звільнено з посади начальника відділу кадрів Мукачівської центральної районної лікарні у зв`язку з скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Дане звільнення з роботи вважає незаконним, проведеним з порушенням вимог трудового законодавства, зокрема ст.49-2 КЗпП України, так як її про наступне звільнення з роботи не було попереджено належним чином. До її відому не доводився наказ в.о. головного лікаря Мукачівської ЦРЛ №648-к від 25.12.2015 «Про попередження про звільнення у зв`язку із скороченням працівників відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ» та наказ в.о. головного лікаря Мукачівської ЦРЛ №132-о від 25.12.2015 «Про скорочення штату працівників», на які йдеться посилання у вступній частині наказу №1866-02 від 01.12.2016 про її звільнення.

25 листопада 2016 року їй було надано для ознайомлення лист головного лікаря Мукачівської ЦРЛ за №1267/01-016, з якого їй стало відомо про її звільнення з роботи з 01.12.2016 за п.1 ст.40 КЗпП України та запропоновано переведення на посади, які не відповідають її професії, кваліфікації та освіті.

Її звільнення з роботи також відбулося з порушенням вимог ст.43 КЗпП України - без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації на її звільнення, та з порушенням вимог ст.42 КЗпП України щодо її переважного права на залишення на роботі, так як вона працювала на посаді начальника відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ відділу охорони здоров`я Мукачівської міської ради з 08.02.1999. 01.01.2000 переведена на посаду заступника головного лікаря по кадрам, має вищу економічну освіту, безперервний стаж роботи у відповідача 17 років. За час роботи до дисциплінарної відповідальності не притягувалася, неодноразово за досягнення в роботі заохочувалася, отримувала грамоти, подяки, преміювання. На день звільнення була єдиним працевлаштованим членом сім`ї.

Зазначала, що ліквідація відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ відбулася на підставі п.2 рішення п`ятої позачергової сесії 7 скликання Мукачівської міської ради №53. Вказане рішення міської ради було ухвалене з метою ефективності управління та покращення координації з питань кадрової роботи, планово-фінансової діяльності та бухгалтерського обліку і звітності закладів та установ охорони здоров`я, що знаходяться в комунальній власності міста.

Згідно з п.1 зазначеного рішення міської ради створено централізовану бухгалтерію відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради з 25.12.2015 з штатною чисельністю 22 штатні одиниці.

Працівники відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ працевлаштовані у відділі кадрів відділу охорони здоров`я виконкому Мукачівської міської ради без врахування її переваг на працевлаштування. Зокрема, працевлаштовані особи, перед якими вона має переваги, це одна особа пенсійного віку та одна особа без вищої освіти. Крім того, у штаті відділу охорони здоров`я Мукачівської міської ради є штатні посади, які могли бути їй запропоновані відповідно до її кваліфікації та вищої економічної освіти.

Також указувала і на те, що начальник відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради не має повноважень на її звільнення відповідно до засновницьких документів Мукачівської ЦРЛ та відділу охорони здоров`я виконкому Мукачівської міської ради, які визначають їх юридичний статус та повноваження керівних органів, тому наказ про її звільнення №1866-02 від 01.12.2016 є незаконним.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила суд :

-поновити їй строк на оскарження її звільнення з роботи до Мукачівського міськрайонного суду;

- визнати незаконним та скасувати наказ №1866-02 начальника відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 01.12.2016 про звільнення ОСОБА_1 ;

-поновити її на посаді начальника відділу кадрів Мукачівської централізованої районної лікарні з 01.12.2016;

-стягнути з відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.12.2016 по день набрання рішенням суду законної сили;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць;

-стягнути з відповідачів у солідарному порядку на її користь судові витрати.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 23 липня 2019 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача - Відділ охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради (т.2 а.с.199).

Зазначена справа судами розглядалась неодноразово і останнім рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 серпня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , поданій її представником ОСОБА_2 , просила скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити. Вказує на те, що її звільнення з роботи відповідачем було здійснено з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки на момент її звільнення була відсутня попередня згода первинної профспілкової організації саме на її звільнення з роботи, а не на скорочення посад відділу кадрів. Суд безпідставно обґрунтував у рішенні правомірність її звільнення, взявши до уваги протокол №12 від 21.04.2017, тобто рішення профкому, яке було прийняте аж через п`ять місяців після винесення оскаржуваного наказу про її звільнення. Вважає, що таке рішення не має жодної юридичної сили, адже на момент його прийняття вона вже була звільнена з роботи. Вказує, що вона не була попереджена про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці, як це передбачено ст.49-2 КЗпП України. Також судом не було враховано її переважного права на залишення на роботі відповідно до ст.42 КЗпП України. А також, що наказ про її звільнення видано особою, яка не мала на це повноважень, оскільки належно оформленим наказом про її звільнення був би наказ головного лікаря закладу, винесенню якого передувало б подання головного лікаря та наявність письмового погодження органу управління, як це передбачено п.4.3.10, 4.4, 4.413 Статуту Мукачівської ЦРЛ.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 начальник відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради Л.Мандзич просив залишити без задоволення апеляційну скаргу позивачки, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Вказував на те, що відділ кадрів Мукачівської ЦРЛ мав статус структурного підрозділу Мукачівської ЦРЛ відповідно до Статуту Мукачівської ЦРЛ, затвердженого рішенням 87 сесії Мукачівської міської ради 6 скликання від 22.10.2015 №1600. Позивач ОСОБА_1 до моменту звільнення займала посаду начальника відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ, тобто посаду керівника структурного підрозділу в Мукчівській ЦРЛ. Відповідно до п.4.3.10 Статуту Мукачівської ЦРЛ, затвердженого рішенням 11-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 28 квітня 2016 року №193 та п.2.11 Розділу 11 Положення про відділ охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради, затвердженого рішенням 11-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 28 квітня 2016 року №192, які на момент видання наказу начальника відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради №1886-02 від 01.12.2016 «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме станом на 01.12.2016 діяли (були чинними), призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівників, а також керівників структурних підрозділів закладів та установ охорони здоров`я міського підпорядкування, належать до виключної компетенції начальника відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради. А тому начальник відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради мав усі підстави і повноваження на проведення процедури звільнення позивача.

Стосовно персонального попередження ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України, то і ця норма закону була додержана. Так, на виконання п.4.1 наказу по Мукачівській ЦРЛ від 25.12.2015 №132-о «Про скорочення штату працівників» позивача, яка знаходилась у відпустці по догляду за внуком до 3-х років, було персонально повідомлено листом за підписом в.о. головного лікаря та в.о. начальника відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ 29.12.2015 (рекомендованим листом) про те, що посада начальника відділу кадрів, яку вона обіймає - підлягає скороченню з 25.02.2016 і вона підлягає звільненню з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України по закінченню її відпустки по догляду за внуком до 3-х років. Зазначає, що чинне законодавство України про працю не містить заборони про можливість попередження працівника про наступне звільнення раніше двомісячного строку. У такому разі у попередженні доцільно вказати точну дату наступного звільнення, що і було зроблено відповідачем.

На виконання вимог ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування позивача адміністрацією Мукачівського ЦРЛ 25.11.2016 було надіслано на домашню адресу позивача лист-пропозицію №1267/01-16 з приводу наявних вакантних посад в Мукачівській ЦРЛ та вибору однієї з них. У відповідь на цей лист позивач відмовилась від запропонованих їй вакансій в усній формі. У зв`язку з цим працівниками було складено акт про відмову позивача засвідчити факт відмови від запропонованих їй відповідачем вакантних посад у письмовій формі.

Щодо переважного права на залишення на роботі, передбаченого ст.42 КЗпП України, то посаду, яка виключалася із штатного розкладу - начальник відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ, займала лише одна особа - позивач, а тому не було перед ким визначати переважне право.

Також при звільненні позивача з роботи було додержано і вимоги ст.43 КЗпП України, оскільки профком Мукачівської ЦРЛ 22.01.2016 надав згоду на звільнення працівників Мукачівської ЦРЛ, що були зазначені в поданні №57 від 14.01.2016, серед яких була і позивач. Окрім цього, на виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 07.04.2017 на засіданні профкому Мукачівської ЦРЛ від 21.04.2017, яке відбулося в присутності позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , профкомом було надано згоду на звільнення ОСОБА_1 .

Вказував відповідач і на те, що позивачкою без поважних причин пропущено строк звернення до суду із зазначеним позовом, що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Суязова Г.В. апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник Мукачівської міської ради, Виконавчого комітету Мукачівської міської ради Тишкова І.Т. та представник Відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради Габовда О.В. апеляційну скаргу просили залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав його недоведеним.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, оскільки такого суд дійшов із додержанням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази повинні бути належними, допустими, достовірними та достатніми.

Приписами ч.2 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

На підставі ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 08.02.1999 працювала на посаді начальника відділу кадрів Мукачівської центральної районної лікарні.

Наказом №1866-02 від 01.12.2016 року начальника відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради її звільнено з посади начальника відділу кадрів Мукачівської центральної районної лікарні у зв`язку з скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.8).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації (банкрутства) або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою, на іншу роботу.

Частинами 2 і 3 статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, працівник на власний розсуд звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням п`ятої позачергової сесії 7 скликання Мукачівськї міської ради №53 від 24.12.2015, з метою ефективності управління та покращення координації з питань кадрової роботи, планово-фінансової діяльності та бухгалтерського обліку і звітності закладів та установ охорони здоров`я, що знаходяться в комунальній власності міста, вирішено створити централізовану бухгалтерію відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради з 25.12.2015 з штатною чисельністю 22 штатні одиниці. Згідно з п. 2 рішення ліквідувати з 25.02.2016 наступні структурні підрозділи Мукачівської ЦРЛ : централізовану бухгалтерію, планово-економічний відділ та відділ кадрів (т.1 а.с.14-15).

На виконання рішення 5-ї позачергової сесії7-го скликання Мукачівської міської ради від 24.12.2015 №53 «Про створення централізованої бухгалтерії відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Мукачівської міської ради від 22.10.2015 №1600, у зв`язку з ліквідацією частини структурних підрозділів Мукачівської ЦРЛ, виконуючим обов`язки головного лікаря Мукачівської ЦРЛ М. Г. Гавришко видано наказ №132-о від 25 грудня 2015 року, відповідно до п.3 якого скорочено перелік посад відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ, зокрема посаду начальника відділу кадрів. У п.4.1 цього наказу зазначено про необхідність не пізніше ніж за 2 місяці вручити персональне попередження під розпис працівнику, посада якого підлягає скороченню (т.1 а.с.12-13).

На виконання п.4.1 наказу по Мукачівській ЦРЛ від 25.12.2015 №132-о «Про скорочення штату працівників» та вимог ч.1 ст.49-2 КЗпП України позивача, яка знаходилась у відпустці по догляду за внуком до 3-х років, було персонально повідомлено листом за підписом в.о. головного лікаря та в.о. начальника відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ 29.12.2015 (рекомендованим листом) про те, що посада начальника відділу кадрів, яку вона обіймає - підлягає скороченню з 25.02.2016 і вона підлягає звільненню з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України по закінченню її відпустки по догляду за внуком до 3-х років (т.1 а.с.61-62).

Повторно про наступне звільнення з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України позивачка ОСОБА_1 була повідомлена листом головного лікаря Мукачівської ЦРЛ від 25.11.2016 за №1267/01-16 (т.1 а.с.58).

Чинне законодавство України про працю не містить заборони про можливість попередження працівника про наступне звільнення раніше двомісячного строку. У такому разі у попередженні доцільно вказати точну дату наступного звільнення, що і було зроблено відповідачем.

Таким чином, про майбутнє звільнення з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (по закінченню її відпустки по догляду за внуком до 3-х років), позивачка була попереджена належним чином та у строки, встановлені ст.49-2 КЗпП України.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9 (з наступними змінами) судам роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

При цьому, мова йде про те, що роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування ОСОБА_1 , адміністрацією Мукачівського ЦРЛ 25.11.2016 було надіслано на домашню адресу позивача лист-пропозицію №1267/01-16 з приводу наявних вакантних посад в Мукачівській ЦРЛ та вибору однієї з них, зокрема, молодша сестра медична стоматологічного відділення Мукачівської ЦРЛ, молодша сестра медична неврологічного відділення Мукачівської ЦРЛ, сестра господиня приймального відділення Мукачівської ЦРЛ, сестра господиня стоматологічного відділення Мукачівського ЦРЛ (т.1 а.с.58-59,63).

У відповідь на цей лист позивач відмовилась від запропонованих їй вакансій в усній формі. У зв`язку з цим головним спеціалістом відділу охорони здоров`я та інспекторами відділу охорони здоров`я було складено акт від 30.11.2016 про відмову позивача від переведення на запропоновані їй посади (т.1 а.с.57).

Також відповідачем при звільненні ОСОБА_1 з роботи не було порушено вимог ст.42 КЗпП України, яка передбачає переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і правці, оскільки посаду, яка виключалася із штатного розкладу - начальник відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ, займала лише одна особа - позивач, а тому не було перед ким визначати переважне право.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач мала переважне право на працевлаштування у відділі охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради перед працівниками відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ, які були прийняті на роботу у відділ охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради, не заслуговують на увагу, оскільки відділ охорони здоров`я є окремою юридичною особою, прийом і звільнення працівників зазначеного відділу здійснюється відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». А тому вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві, установі, організації не передбачено чинним законодавством про працю.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно з ч.9 ст.43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Матеріалами справи встановлено, що при звільненні позивачки з роботи відповідачем було додержано вимоги ст.43 КЗпП України щодо одержання згоди первинної профспілкової організації на звільнення ОСОБА_1 за п.1 ст.40 КЗпП України, оскільки профком Мукачівської ЦРЛ 22.01.2016 надав згоду на звільнення працівників Мукачівської ЦРЛ, що були зазначені в поданні №57 від 14.01.2016, серед яких була і позивач (т.1 а.с.55-56).

Окрім цього, на виконання ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 07.04.2017 на засіданні профкому Мукачівської ЦРЛ від 21.04.2017, яке відбулося в присутності позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , профком надав згоду на звільнення ОСОБА_1 (т.1 а.с.138-139).

Доводи апеляційної скарги про те, що на момент звільнення позивача була відсутня попередня згода первинної профспілкової організації саме на її звільнення з роботи, а не на скорочення посад відділу кадрів, у зв`язку з чим вважає, що суд безпідставно обґрунтував у рішенні правомірність її звільнення, взявши до уваги протокол №12 від 21.04.2017, тобто рішення профкому, яке було прийняте аж через п`ять місяців після винесення оскаржуваного наказу про її звільнення, а тому це рішення не має жодної юридичної сили, адже на момент його прийняття вона вже була звільнена з роботи, не заслуговують на увагу, оскільки у абзаці 5 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі Постанова) роз`яснено, що у випадку встановлення судом, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу, і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Аналогічні положення передбачені і у ч.9 ст.43 КЗпП України.

Враховуючи, що у поданні №57 від 14.01.2016 в.о. головного лікаря Мукачівської ЦРЛ до голови профспілкового комітету Мукачівської ЦРЛ йшлося про надання згоди на розірвання трудового договору з працівниками, зокрема, з начальником відділу кадрів ОСОБА_1 , яке було розглянуто на засіданні профкому Мукачівської ЦРЛ, що стверджується протоколом №2 від 22.01.2016, згідно з яким члени профкому вирішили дати згоду на скорочення посад централізованої бухгалтерії, планово-економічного відділу, посад відділу кадрів. А тому, на виконання вимог ч.9 ст.43 КЗпП України та роз`яснень, які містяться у вище зазначеній Постанові, суд першої інстанції ухвалою від 07.04.2017 звернувся до профспілкового комітету Мукачівської ЦРЛ щодо надання згоди на звільнення позивача з роботи.

Згідно з витягом із протоколу №12 засідання профкому Мукачівської ЦРЛ від 21.04.2017 зазначене питання було розглянуте в присутності позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , за результатами розгляду якого профком Мукачівської ЦРЛ надав згоду на звільнення ОСОБА_1 .

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що наказ про її звільнення було видано особою, яка не мала на це повноважень, оскільки відділ кадрів Мукачівської ЦРЛ мав статус структурного підрозділу Мукачівської ЦРЛ відповідно до Статуту Мукачівської ЦРЛ, затвердженого рішенням 87 сесії Мукачівської міської ради 6 скликання від 22.10.2015 №1600 (т.2 а.с.219-230). Позивач ОСОБА_1 до моменту звільнення займала посаду начальника відділу кадрів Мукачівської ЦРЛ, тобто посаду керівника структурного підрозділу в Мукчівській ЦРЛ. Відповідно до п.4.3.10 Статуту Мукачівської ЦРЛ, затвердженого рішенням 11-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 28 квітня 2016 року №193 (т.2 а.с.233-246) та п.2.11 Розділу 11 Положення про відділ охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради, затвердженого рішенням 11-ї сесії 7-го скликання Мукачівської міської ради від 28 квітня 2016 року №192 (т.3 а.с.1-10), які на момент видання наказу начальника відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради №1886-02 від 01.12.2016 «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме станом на 01.12.2016 діяли (були чинними), призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівників, а також керівників структурних підрозділів закладів та установ охорони здоров`я міського підпорядкування, належать до виключної компетенції начальника відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради. А тому начальник відділу охорони здоров`я виконавчого комітету Мукачівської міської ради мав усі підстави і повноваження на проведення процедури звільнення позивача.

Встановивши, що звільнення позивача з роботи відповідачем було проведено відповідно до вимог чинного трудового законодавства, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст.375 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга позивача без задоволення, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 серпня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: