КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2019 року місто Київ

Справа № 754/20673/13

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Сержанюка А.С.

Суханової Є.М.,

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скаргиакціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в особі представника Крилової Олени Леонідівни на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва, у складі судді Клочко І.В. від 01 липня 2019 року в справі за заявою представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Брага Наталії Валентинівни про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 754/20673/13-ц,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року акціонерне товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення строку на його виконання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року в задоволенні вказаної заяви представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Брага Наталії Валентинівни відмовлено.

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», в особі представника Крилової О.Л., з судовим рішенням не погодилось та подало апеляційну скаргу. Вважало ухвалу суду першої інстанції винесеною з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та неповного з`ясування обставин справи.

ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу до суду не подала, надані їй законом процесуальні права щодо спростування доводів апеляційної скарги, подання доказів у повному обсязі мала можливість реалізувати.

Про дату та час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явилися, що відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17 квітня 2014 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 35 702, 35 грн та судовий збір у сумі 357,02 грн.

26 травня 2014 року представник публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» отримав виконавчій лист по справі.

13 червня 2014 року постановою старшого державного виконавця Жиглій В.М. у прийняті до провадження виконавчого документа та у відкриті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-931/2014 виданого 22 травня 2014 року Деснянським районним судом м. Київ про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість у розмірі 35 702, 35 грн та судовий збір у сумі 357,02 грн було відмовлено.

Строк пред`явлення даного виконавчого документа до виконання, встановлений Законом України «Про виконавче провадження» сплив 28 квітня 2015 року.

Із заявою до суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання банк звернувся 08 травня 2019 року, послався при цьому на лист державного виконавця від 02травня 2019 року.

Даним листом державний виконавець повідомив банк, про винесення 13 червня 2014 року постанови про направлення виконавчого листа № 2-931/2014 за належністю.

Враховуючи саме цей лист, а також у зв`язку з недоведеністю банком його втрати, районний суд у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа відмовив.

Пунктом 17.4 «Перехідних положень» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України встановлено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, у заяві публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» обставин внаслідок яких було втрачено виконавчій документ не зазначено та підстав, які б підтверджували поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Всупереч твердженням апелянта, в порушення вимог ст. ст. 80, 81 ЦПК України, належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин суду ним не надано.

Твердження, апелянта про те що виконавчій лист було втрачено під час поштового пересилання є голослівними, та матеріалами справи не підтверджено.

Щодо, клопотання про поновлення пропущеного банком строку, то Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Оскільки виконання рішень є завершальною стадією судового процесу, сторона щодо виконавчого провадження мала проявляти належну зацікавленість.

Інші доводи апеляційної скарги, як такі, що не мають правового підґрунтя, наведених висновків суду теж не спростовують і не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів теж відхиляє.

За наведеного, ухвалу міського суду належить залишити без змін, а апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - без задоволення.

Під час прийняття постанови колегія суддів враховує вимоги Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ч. 6 ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 268, 375, 367, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва,від 01 липня 2019 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в особі представника Крилової Олени Леонідівнизалишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова,