ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2019 року

м. Київ

справа № 495/767/17-ц

провадження № 61-514св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Державна реєстраційна служба України,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану його представником Кущевою Галиною Павлівною, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 7 листопада 2016 року, ухвалене у складі судді Боярського О. О., та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Цюри Т. В., Сегеди С. М., Кононенко Н. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог за первісним і зустрічним позовами

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулось із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю.

В обґрунтування позову посилалось на те, що 24 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 270 000 доларів США і зобов`язалася повернути його до 24 жовтня 2018 року або достроково зі сплатою 13,4 процентів річних за користування кредитом.

Того ж дня у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачами укладено договір іпотеки, згідно з яким останні передали в іпотеку нерухоме майно - будівлі магазину з житловими приміщеннями по АДРЕСА_1 , що належить їм на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 29 червня 2006 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Білгород-Дністровське БТІ») 30 червня 2006 року за № 13643833.

Вказувало, що 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, у тому числі і за цим кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 350 240,37 доларів США, що еквівалентно 4 153 284,45 грн, та складається із заборгованості за кредитом у сумі 237 533,66 доларів США, що еквівалентно 2 816 765,12 грн, та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 112 706,71 доларів США, що еквівалентно 1 336 519,33 грн.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог згідно із заявою від 7 серпня 2014 року, просило в рахунок виконання основного зобов`язання зі сплати заборгованості у розмірі 350 240,37 доларів США, що еквівалентно 4 153 284,45 грн, за договором про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлі магазину з житловими приміщеннями, які розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 651,3 кв.м, житловою площею 81,20 кв.м, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно; визнати за банком право власності на предмет іпотеки; припинити право власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно; виселити з житлових приміщень відповідачів та усіх мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; витребувати у відповідачів і передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи на будівлі магазину із житловими приміщеннями.

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , про визнання договорів поруки та іпотеки, укладених 24 жовтня 2007 року, припиненими.

Позов обґрунтовувала тим, що банк не пред`явив до неї вимоги протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором, тому, на її думку, порука є припиненою.

Також зазначала, що у разі припинення договору поруки припиняється зобов`язання за договором іпотеки, оскільки останнє забезпечує виконання договору поруки.

За таких обставин просила відмовити у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» в частині позовних вимог, заявлених до неї як майнового поручителя, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність за договором про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2007 року; визнати припиненим з 1 жовтня 2013 року договір поруки від 24 жовтня 2007 року, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк»; визнати частково припиненим з 1 жовтня 2013 року договір іпотеки від 24 жовтня 2007 року, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк», за яким передано в іпотеку банку нерухоме майно, і визнати припиненою іпотеку на 1/2 частку будівлі магазину із житловими приміщеннями, розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 450 кв.м, що належать їй і ОСОБА_4 на праві власності в рівних частках.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року, постановленою у складі судді Заверюхи В. О., первісний позов ПАТ «Дельта Банк» та зустрічний позов ОСОБА_5 об`єднані в одне провадження.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

У рахунок виконання основного зобов`язання щодо сплати заборгованості у розмірі 350 240,37 доларів США за договором про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлі магазину з житловими приміщеннями, які розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 651,30 кв.м, житловою площею 81,20 кв.м, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно.

Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме на будівлі магазину із житловими приміщеннями, які розташовані за вказаною адресою, загальною площею 651,30 кв.м, житловою площею 81,20 кв.м.

Припинено право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на спірне нерухоме майно.

Виселено відповідачів з вказаних житлових приміщень.

У задоволенні первісного позову в частині витребування від ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та передачі ПАТ «Дельта Банк» технічного паспорта, правовстановлюючих документів на будівлі магазину із житловими приміщеннями, а також виселення з житлових приміщень усіх інших мешканців, які в них зареєстровані і проживають, відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року, ухваленим колегією у складі суддів: Троцької Л. Л., Таварткіладзе О. М., Фальчука В. П., рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року у частині відмови у позові про припинення договору поруки скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення.

Визнано припиненим з 2 жовтня 2013 року договір поруки від 24 жовтня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 у забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

У іншій частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року в частині вирішення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю та набуття ним майна у власність скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 7 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» не надало нотаріально посвідченого договору про відступлення первісним іпотекодержателем свого права за вказаним договором іпотеки. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» не набуло права іпотекодержателя, тому не вправі звертати стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2017 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 7 листопада 2016 року залишено без змін з посиланням на відповідність його висновків матеріалам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог і доводів касаційної скарги

У грудні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просило скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 7 листопада 2016 року і ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, заявник вказує, що 8 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору, що містить визначення термінів та їх тлумачення, право вимоги за кредитами (або кожне окремо - далі «Право вимоги за кредитами») означає всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників у якості позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами, а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення. Договорами забезпечення можуть виступати договори застави, договори іпотеки та договори поруки, перелічені у додатку 1, що укладені з метою забезпечення реалізації відповідних прав вимоги за кредитами.

На думку заявника, суди дійшли помилкового висновку про те, що ПАТ «Дельта Банк» не набуло права вимоги за договором іпотеки, предметом якого є вказане нерухоме майно.

Заперечення на касаційну скаргу

Відзивів на касаційну скаргу від ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Верховного Суду не надходило.

Провадження у суді касаційної інстанції

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та ухвалою цього ж суду від 22 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що 24 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 270 000 доларів США, який зобов`язалася повернути у повному обсязі до 24 жовтня 2018 року або достроково зі сплатою 13,4 процентів річних.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачами укладено договір іпотеки від 24 жовтня 2007 року, згідно з яким відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно - будівлі магазину із житловими приміщеннями, розташовані по АДРЕСА_1 , загальною площею 651,3 кв.м, житловою прощею 81,20 кв.м, які належать їм на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 29 червня 2006 року, зареєстрованого КП «Білгород-Дністровське БТІ» 30 червня 2006 року за № 13643833.

Судами встановлено, що у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 24 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки, згідно з яким поручитель зобов`язалася перед кредитором у солідарному порядку відповідати за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року.

Також суди встановили, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 28 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 350 240,37 доларів США, що еквівалентно 4 153 284,45 грн.

30 листопада 2013 року ПАТ «Дельта Банк» надіслало на адресу відповідачів повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та вимогу про добровільне звільнення приміщення, передачу ключів та документації, а також вимогу про виселення інших мешканців із житлового приміщення.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Дельта Банк» посилалось на неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом 28 липня 2014 року утворилась заборгованість, у рахунок погашення якої банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції і погоджуючись з його висновком щодо недоведеності наявності у ПАТ «Дельта Банк» прав за договором іпотеки, укладеним 24 жовтня 2007 року, обґрунтовував свою позицію тим, що ПАТ «Дельта Банк» не надано належних доказів дотримання вимог закону під час відступлення права вимоги за договором іпотеки, а саме нотаріально посвідченого договору відступлення такого права.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що згідно з положеннями статті 212 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За правилами частини першої статті 57 ЦПК України у тій же редакції Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Апеляційний суд не надав належної оцінки інформаційній довідці від 13 грудня 2016 року, згідно з якою в Державному реєстрі іпотек зареєстровано обтяження відносно будівлі магазину із житловими приміщеннями, що розташовані по АДРЕСА_1 , де іпотекодержателем вказано позивача - ПАТ «Дельта Банк», а підставою обтяження - договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року.

Суди попередніх інстанцій не врахували умови нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року, зокрема умови пункту 2.1 у поєднанні з умовами Розділу 1 «Визначення термінів та тлумачення», де розкрито поняття терміну «Права вимоги за кредитами», а також не надали оцінки тій обставині, що на підставі вказаного договору державним реєстратором внесено зміни відносно іпотекодержателя предмета іпотеки, власником якого є відповідачі, до Державного реєстру іпотек.

Апеляційний суд, не дослідивши вказаних доказів, дійшов передчасного висновку про те, що позивачем допущені порушення вимог закону при набутті відступленого права вимоги за договором.

Нормами цивільно-процесуального законодавства визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Формально пославшись на відсутність у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором іпотеки, апеляційний суд не звернув уваги на підстави позову, не оцінив та не дослідив наявні у справі докази, не відобразив у рішенні мотиви їх прийняття чи відхилення, тому дійшов передчасного висновку про відмову в його задоволенні з підстав відсутності у позивача права вимоги за договором іпотеки.

Згідно з частинами першою та другою статті 303 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційним судом, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Суд апеляційної інстанції у порушення зазначених вимог процесуального законодавства не дослідив наявні у справі докази набуття ПАТ «Дельта Банк» прав іпотекодержателя за укладеним із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договором іпотеки, на необхідність оцінки яких вказував у апеляційній скарзі заявник, і не спростував доводи банка про перехід до нього цього права.

Суд касаційної інстанції усунути такі порушення процесуальної можливості не має, так як відповідно до статті 400 ЦПК України не уповноважений встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, досліджувати та надавати оцінку доказам, що є у справі.

Отже, доводи касаційної скарги про порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного її вирішення, вказують на доведеність підстав для скасування судового рішення апеляційного суду.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, коли суд не дослідив зібрані у справі докази.

З урахуванням викладеного касаційний суд дійшов висновку, що судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції належить врахувати викладене, об`єктивно дослідити вказані у постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку як доказам у цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Крім того, апеляційному суду належить врахувати правову позицію, висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-38цс18.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так як касаційний суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану його представником Кущевою Галиною Павлівною,задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 7 грудня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. А. Стрільчук С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник Г. І. Усик