Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 686/12634/15-ц

провадження № 61-21449св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2017 року в складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенка А. М., Пастощука М. М.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу, про визнання недійсним заповіту,посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Наконечною М. І. 18 грудня 2014 року, відповідно до якого його матір, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заповіла все належне їй майно відповідачу.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що волевиявлення ОСОБА_3 при укладенні спірного заповіту не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, оскільки на момент його укладення вона тривалий час хворіла, приймала медичні препарати, що негативно вплинули на її свідомість та здатність розуміти значення своїх дій, вона втратила змогу рухатися та розмовляти, що свідчить про повну неспроможність спадкодавця розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент укладення спірного правочину.

За таких обставин позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду хмельницької області від 10 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , що посвідчений 18 грудня 2014 року приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Наконечною М. І.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 на час складання заповіту не могла у повній мірі усвідомлювати (розуміти) значення своїх дій та керувати ними, що стало підставою для визнання спірного заповіту недійсним.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду хмельницької області від 10 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, щовідсутні підстави для задоволення позовних вимог з підстав, заявлених позивачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У липні 2017 року ОСОБА_2 подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому підстав для його скасування немає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином, а відповідач ОСОБА_2 -внуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Згідно із заповітом від 12 липня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Кот М. О., ОСОБА_3 заповіла належну їй земельну ділянку та розташований на ній будинок ОСОБА_2 .

Відповідно до заповіту від 18 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Наконечною М. І., ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що у зв`язку з хворобою ОСОБА_3 оспорюваний заповіт було складено приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Наконечною М. І. за місцем постійного проживання спадкодавця, його текст було записано нотаріусом зі слів останньої в присутності свідків, а підпис вчинено запрошеною ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .

Після смерті спадкодавця у м. Хмельницькому до приватного нотаріуса Наконечної М. І. із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_2 . ОСОБА_1 звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом.

Згідно з актом судової психіатричної експертизи від 03 березня 2016 року № 12, медичних даних про стан здоров`я ОСОБА_3 18 грудня 2014 року у медичній документації немає. Але оскільки дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ступені - це прогресуюче багатовогнищеве або дифузне ураження головного мозку, тому станом на 18 грудня 2014 року ОСОБА_3 не могла повністю усвідомлювати свої вчинки, дії.

Проведення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, яку було призначено судом першої інстанції відповідно до ухвали від 24 грудня 2015 року було доручено Хмельницькому обласному бюро СМЕ. Фактично експертне дослідження було проведено судово-медичною експертною комісією у складі голови - заступника начальника Хмельницького обласного бюро СМЕ, головного позаштатного невролога Департаменту охорони здоров`я Хмельницької облдержадміністрації, головного лікаря Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру та лікаря судово-медичного експерта. При цьому жоден із членів комісії на дату проведення судової експертизи не мав статусу судово-психіатричного експерта, а до компетенції Хмельницького обласного бюро СМЕ взагалі не входить проведення судових психіатричних експертиз.

За клопотанням ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 апеляційним судом було призначено повторну посмертну судову психіатричну експертизу.

Відповідно до висновка судово-психіатричного дослідження від 14 грудня 2016 року № 734, проведеного судово-психіатричною експертною комісією у складі трьох лікарів судово-психіатричних експертів, у звязку із значними протиріччями у медичній документації та показах свідків, відсутністю достовірних даних про психічний стан, у якому перебувала ОСОБА_3 , не представляється можливим достовірно встановити чи страждала вона психічними захворюваннями або захворюваннями, які могли вплинути на її психічний стан на дату укладення заповіту - 18 грудня 2014 року, та чи могла вона у повній мірі розуміти значення своїх дій, усвідомлювати їх, керувати ними під час складання заповіту 18 грудня 2014 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з частиною першою статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до частин першої та другої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Стаття 1247 ЦК України визначає загальні вимоги до форми заповіту, змістом частини другої визначається, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини 4 статті 207 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до вимог статті 1248 ЦК України щодо посвідчення заповіту нотаріусом, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, враховуючи висновок, проведеної у справі судової психолого-психіатричної експертизи від 14 грудня 2016 року № 734, згідно з яким не представляється можливим достовірно встановити чи страждала ОСОБА_3 на час укладання оскаржуваного заповіту психічними захворюваннями або захворюваннями, які могли вплинути на її психічний стан, та чи могла вона у повній мірі розуміти значення своїх дій, усвідомлювати їх, керувати ними під час складання заповіту, дійшов правильного висновку про відсутність, передбачених статтями 225, 1257 ЦК України підстав для визнання складеного ОСОБА_3 заповіту недійсним.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська