КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/1965/19
Провадження № 2/488/1200/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2019 року м. Миколаїв Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

за участю секретаря судового засідання Кулави А.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_3 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

08.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу), з дня подання позову до суду і до повноліття дитини.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, зареєстрованому 31.08.2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 294.

На теперішній час сторони по справі мешкають окремо з лютого 2019 року.

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення. Додатково пояснили, що розписка дійсно була написана, проте гроші по ній отримані не були.

Відповідач та його представник в судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідач під розписку надав позивачу гроші у сумі 270 000,00 грн., за домовленість в рахунок аліментів.

Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.08.2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 294.

На теперішній час сторони по справі мешкають окремо з лютого 2019 року.

Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі.

У відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно положення ст. 181 Сімейного кодексу України, у разі відсутності домовленості між батьками про способи виконання обовязку з утримання неповнолітньої дитини тим із батьків, хто проживає окремо, іншій, з ким проживає така дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на її утримання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Стаття 183 ЦПК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач здоровий працездатний чоловік, який має постійне працевлаштування та регулярний дохід, інших сплат по аліментам не має тому повинен сплачувати аліменти в визначеному державою розмірі.

Тому посилання відповідача про передані кошти під розписку позивачу, в рахунок сплати аліментів, суд не приймає до уваги з огляду на те, що виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обовязком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України. Та сама розписка не стосується предмету спору, тим паче, що позивач категорично заперечує факт отримання нею коштів, а може лише бути доказом у спорі щодо наявності або відсутності заборгованості по аліментам та в спорі щодо додаткових витрат на дитину.

Також суд не погоджується і з заявленою вимогою позивача на утримання з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку, на підставі не обґрунтованості і не доведеності. Позивачем не надано належних і допустимих доказів для визначення розміру аліментів перевищуючих загальні норми.

На підставі вищезазначеного суд вважає за доцільне задовольнити 1/4 частинну від доходу відповідача, що відповідає вимогам законодавства.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., в зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 274 279, 351 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду з 08 травня 2019 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.15.5 ч. 1 Розділу ХІII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 06.12.2019 року.

Суддя Я.А. Чернявська