Дата документу 02.08.2019
Справа № 334/6541/16-ц
Провадження № 6/334/203/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши матеріали подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції Бахшиєва Владислава Олеговича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції Бахшиєв В.О. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в обґрунтування якого зазначив, що на виконанні у Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 334/6541/16-ц, виданого 01.06.2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 147309,96 грн.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень та направлено до відома та до виконання сторонам виконавчого провадження.

Згідно відповіді УПФУ встановлено, що боржник пенсію не отримує, а також за трудовими та цивільно - правовими договорами не працює, згідно відповіді ДПС за боржником не зареєстровано розрахункові рахунків, відкриті у банках, згідно довідки користувача бази даних АІС «Автомобіль» за боржником транспорті засоби не зареєстровано. Вжитими діями державного виконавця встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у боржника ОСОБА_1 відсутнє нерухоме майно.

21.02.2018 року державним виконавцем для перевірки майнового стану боржника було здійснено вихід за адресами його реєстрації та місця мешкання: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 де від близьких боржника було відібрано пояснення, але потрапити до квартири АДРЕСА_3 та здійснити перевірку майнового стану ОСОБА_1 було неможливим, у зв`язку з тим, що двері ніхто не відчинив, про що було складено відповідний Акт.

Станом на теперішній час, заборгованість не сплачена, виконавче провадження не виконане, боржником жодних заходів не вживалось щодо виконання рішення суду, а тому з урахуванням вищевказаного, враховуючи свідоме невиконання боржником законних вимог державного виконавця, останній вважає за необхідне здійснити примусове проникнення до житла ОСОБА_1 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 для встановлення соціально-побутових умов проживання, рухомого майна, грошових коштів та інших цінностей для забезпечення фактичного, повного виконання рішення суду.

В судове засідання сторони не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі надані докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані заявником письмові докази, суд вважає що у задоволенні подання слід відмовити виходячи з наступного.

За положеннями ст. 30 Конституції України, ст.311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла передбачено Загальною декларацією прав людини 1948 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року; Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, котрі згідно ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно із ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно зі ст.439 ЦПК, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Розглянувши подання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій знаходиться виконавче провадження № 55140069 з примусового виконання виконавчого листа № 334/6541/16-ц, виданого 01.06.2017 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя на підставі заочного рішення від 12.04.2017 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 10.07.2013 року у розмірі 147309,96 грн.

01.06.2017 року по вказаному рішенню було видано виконавчий лист.

14.11.2017 року старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ЗМУЮ Дзюбою І.В. було відкрито виконавче провадження № 55140069 за вказаним виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 147309,96 грн.

Положеннями ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що к опії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Серед долучених до подання матеріалів наявна копія поштового конверту, адресованого на ім`я боржника ОСОБА_1 , з адресою місця мешкання боржника: АДРЕСА_2 (хоча у виконавчому листі адресою реєстрації зазначена адреса: АДРЕСА_1 ), який повернувся на адресу виконавчої служби 22.12.2017 року. У поданні державний виконавець не зазначає, який саме документ надсилався боржнику за вказаною адресою.

Таким чином, посилання заявника на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про існування Постанови про відкриття виконавчого провадження, свого підтвердження не знайшло.

Крім того, з матеріалів подання вбачається, що про ймовірність мешкання боржника за адресою: АДРЕСА_2 , державному виконавцю стало відомо лише на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 13.02.2018 року, де він вказував, що боржник проживає за адресою своєї дружини: АДРЕСА_2 . Однак докази того, що для встановлення достовірності вказаних даних державним виконавцем було здійснено відповідні запити до уповноважених установ відсутні.

Посилання державного виконавця на той факт, що ним за адресою мешкання боржника неодноразово здійснювались виходи, не підтверджується матеріалами виконавчого провадження, оскільки серед долучених до подання документів присутні лише два акта державного виконавця, датовані 21.02.2018 року, а саме, акт про те, що для перевірки майнового стану боржника при виході на дільницю за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено, що двері ніхто не відчинив, а тому перевірити майновий стан боржника немає можливості; акт від 21.02.2018 року, складеного державним виконавцем за місцем реєстрації боржника, останній зі слів матері, за вказаною адресою не мешкає протягом одного року, що підтвердили сусіди: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 439 ЦПК України судом вирішується питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Згідно відповіді Адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області від 30.01.2018 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте, державним виконавцем не надано доказів того, що вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві власності.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 169888990 від 10.06.2019 року, за боржником ОСОБА_1 нерухоме майно не зареєстровано.

Отже натепер квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4 не є володінням боржника, а тому підстави для примусового проникнення до вказаного домоволодіння відповідно до ст. 439 ЦПК України відсутні.

Крім цього, як вбачається із аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Положеннями ч.8 ст.48 Закону встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно запитів державного виконавця від 30.05.2019 року до ДФС України та ПФУ, встановлено, що боржник пенсію не отримує, а також за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює, за боржником не зареєстровано розрахункові рахунки, відкриті у банках.

21.03.2019 року державним виконавцем Бахшиєвим В.О. було направлено запит до АІС «Автомобіль» про наявність зареєстрованих на ім`я боржника транспортних засобів, згідно відповіді якого за ОСОБА_1 будь-яких транспортних засобів не зареєстровано.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

З огляду на наведене, суд вважає, що висновок державного виконавця про необхідність проникнення до квартири АДРЕСА_3 , яка боржнику не належить є передчасним, доказів про зміну встановлених виконавчими діями фактів державним виконавцем не надано, не доведено наявність майна боржника за зазначеною адресою, а також неможливість виконання рішення в інший спосіб, тому у задоволенні даного подання слід відмовити.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції Бахшиєва Владислава Олеговича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 а саме: квартири АДРЕСА_3 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.