Справа № 463/3160/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 22-ц/811/3235/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Фейір К.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди - зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі за № 450/1859/17 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яка перебуває у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що враховуючи відсутність вини позивача в дожньо-транспортній пригоді - відповідальним за шкоду завдану здоров`ю завдану Позивачу є відповідач, який застрахував цивільно-правову відповідальність водія автомобіля "МАN TGА 26.430", д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

Вказує, що наявність чи відсутність вироку суду, який набрав законної сили щодо ОСОБА_3 жодним чином не впливає на настання цивільно-правової відповідальності і здійснення відшкодування завданої шкоди здоров`ю позивача

На думку скаржника, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що судове рішення у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України матиме істотне значення для вирішення справи у даному провадженні.

Просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Пунктом 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлено, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша`про відшкодування шкоди.

В ході розгляду вказаної справи представник відповідача ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про зупинення провадження у справі, мотивуючи його тим, що у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000382 від 04.03.2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована у ПрАТ «СК «Перша», однак на даний час у страхової компанії відсутні підстави для здійснення виплати страхового відшкодування позивачу, так як, вина страхувальника не встановлена.

Задовольняючи вищезгадане клопотання та зупиняючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України матиме істотне значення для вирішення справи у даному провадженні

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У цьому випадку провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 5 частини першої статті 253 ЦПК).

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду Україн від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених статтею 251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 6 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Проте суд, у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши іншу цивільну справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи всі необхідні для вирішення справи обставини та об`єктивну неможливість розгляду справи.

Крім того, зупиняючи провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до порушення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Крім того, оскаржувана ухвалу в частині зупинення провадження по справі постановлена із порушенням норм процесуального права, а саме ч. 3 ст. 210 ЦПК України та п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно яких на стадії розгляду справи по суті не допускається зупинення провадження з підстав об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, у порушення п. 6. ч. 1 ст. 251 ЦПК України, формально розглянув заяву представника ПрАТ «СК «Перша» про зупинення провадження у справі та дійшов помилкового висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, відтак апеляційну скаргу представника представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 слід задовольнити, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року суду Львівської області від 16 квітня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст., 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374 , 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2019 року суду Львівської області від 16 квітня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженою у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.