Справа № 444/636/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/1476/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні заявниці ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова в складі судді Фролової Л.Д. від 8 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу і направити її заяву суду першої інстанції для виконання її по суті - витребування у приватного нотаріуса ЛМНО Гусака Р.Т. ксерокопії договорів купівлі-продажу та договору іпотеки її житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначає, що за даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.03.2019р. присуджений їй судом житловий будинок знаходився у незаконному володінні ОСОБА_3 . Тобто дане судове рішення неможливо виконати шляхом видачі виконавчого листа, а для його виконання та реальної передачі присудженого їй житлового будинку у її власність необхідно пред`явити позов до ОСОБА_3 про витребування в нього цього житлового будинку. Вказує, що для оформлення такої позовної заяви потрібні дані про особу, названого добросовісного набувача, які є в договорах про купівлю-продаж ним її житлового будинку. Вказує, що сам спадковий житловий будинок не опинився у володінні названої особи, а він там опинився внаслідок прийняття Жовківським районним судом Львівської області від 05 вересня 2016 року рішення, яким цей суд, проігнорувавши висновки Верховного Суду України, викладені в Постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року №6-1486цс15, визнав власником її спадкового житлового будинку теж ОСОБА_4 , який не мав, не має і не може мати жодного відношення до спадщини її бабусі ОСОБА_5 Про існування такого рішення суду їй було невідомо. На підставі цього ж судового рішення незаконний спадкоємець - ОСОБА_4 25.10.2016 року провів державну реєстрацію цього ж житлового будинку на праві своєї власності, 02 грудня 2017 року продав його покупцеві ОСОБА_6 . У свою чергу покупець ОСОБА_7 02.12.2017 року зареєстрував зазначений житловий будинок на праві своєї власності, а 28 грудня 2017 року продав його покупцеві ОСОБА_3 . У свою чергу покупець ОСОБА_3 28.12.2017р. провів державну реєстрацію її житлового будинку на праві приватної власності, а 14.12.2018 року по договору іпотеки заставив будинок в порядку виконання зобов`язання. Зазначає, що договори купівлі-продажу будинку та його застави оформив і нотаріально посвідчив приватний нотаріус ЛМНО Гусак Р.А. Дізнавшись про існування такого судового рішення вона подала на нього апеляційну скаргу і Львівський апеляційний суд постановою від 12 березня 2019 року скасував дане судове рішення та ухвалив нове рішення, яким ОСОБА_4 відмовив у позові. Звідси у ОСОБА_4 на підставі скасованого судового рішення не виникло жодних прав власності на її спадковий житловий будинок. Звідси у покупців даного будинку ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 514 ЦК України на підставі укладених ними договорів купівлі-продажу цього ж житлового будинку теж не виникло жодних прав власності на нього. Звертає увагу, що в порядку виконання рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 липня 2018 року їй необхідно пред`явити до ОСОБА_3 позов про витребування в нього свого спадкового житлового будинку. В таку позовну заяву будуть включені також вимоги про визнання недійсними реєстрації ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 її житлового будинку на праві їх приватної власності і визнання недійсними укладених ними договорів купівлі-продажу та іпотеки її житлового будинку. Для того треба витребувати у приватного нотаріуса ЛМНО Гусака Р.Т. ксерокопії посвідчених ним договорів купівлі-продажу та іпотеки житлового будинку для оформлення нею такої позовної заяви.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_4 не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що такий учасник справи повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявниці та її представника на підтримання скарги, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви, апеляційної скарги, а також пояснень заявниці та її представника у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 76, ч.1, ст. 116, ч.1 ст. 81, ч.5 ст. 118 ЦПК України та відмовляючи в задоволенні заяви, - виходив з того, що звертаючись до суду із заявою по забезпечення доказів, в порушення вимог ч. 1 ст. 116 ЦПК України, заявником не обґрунтовано належним чином, що існують підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання/подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, не надано відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин. Підстав вважати, що вказані документи будуть втрачені у суду не було, оскільки такі знаходяться у нотаріуса, та відповідно до Закону України «Про нотаріат» становлять нотаріальну таємницю. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

ОСОБА_1 звернулася до суд із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви, у якій просить витребувати у приватного нотаріуса ЛМНО Гусака Романа Тадейовича (адреса: 79000, м. Львів, вул. Зелена, 43, офіс 6) ксерокопії договорів купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: ксерокопію договору купівлі-продажу, серія та номер 486 від 02.12.2017р.; ксерокопію договору купівлі-продажу, серія та номер 487 від 07.12.2017р.; ксерокопію договору купівлі-продажу, серія та номер 579 від 18.12.2017р.; ксерокопію договору купівлі-продажу, серія та номер 580 від 28.12.2017р. Витребувати у названого приватного нотаріуса ксерокопії всіх інших договорів купівлі-продажу, дарування, між її житлового будинку АДРЕСА_1 , якщо він оформив і нотаріально посвідчив в 2018-2019 роках.

Свої вимоги мотивує тим, що за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 липня 2018 року за нею визнано право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Однак вказаний будинок було відчужено на підставі договорів купівлі-продажу, які посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т. Відтак, заявник має намір звернутись з позовом про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння. Тому для належного оформлення позовної заяви, необхідно отримати копії вищевказаних договорів.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Особа, яка подала заяву про забезпечення доказів, зобов`язана відшкодувати судові витрати, а також збитки, спричинені у зв`язку із забезпеченням доказів, у разі неподання позовної заяви у строк, зазначений в частині п`ятій цієї статті, а також у разі відмови у позові.

За заявою міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду або заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення доказів у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Заява про забезпечення доказів у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, подається до апеляційного суду за місцезнаходженням боржника або доказів, щодо яких сторона просить вжити заходів забезпечення, або майна боржника, або за місцем арбітражу, третейського розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України , учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу. Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. У випадках, передбачених законом, апеляційний загальний суд за місцезнаходженням доказів може витребувати докази на прохання третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу або за заявою сторони (учасника) третейського (арбітражного) розгляду за згодою третейського суду чи міжнародного комерційного арбітражу у справі, що розглядається третейським судом (міжнародним комерційним арбітражем), у порядку, встановленому цією статтею. У разі задоволення відповідної заяви суд може зобов`язати особу, у якої такі докази витребовуються, надати такі докази безпосередньо третейському суду або міжнародному комерційному арбітражу або стороні, за заявою якої такі докази витребовуються, для подальшого їх подання третейському суду (міжнародному комерційному арбітражу). В ухвалі про витребування доказів суд вирішує питання забезпечення чи попередньої оплати витрат осіб, пов`язаних із поданням відповідних доказів.

Тому слід відрізняти такі дві процесуальні дії як забезпечення та витребування доказів.

Остання із яких є ширшою та може бути способом забезпечення доказів (ч.4 ст. 84 ЦПК України).

Тому для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви слід враховувати положення ст. 116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі і із дотриманням вимог про які йшлося.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що заявником не обґрунтовано належним чином, що існують підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання/подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, не надано відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин, тому підстав для задоволення прохання заявниці у формі саме заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви у суду не було.

Жодних пояснень які дають підстави для припущення, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим заявником в апеляційній скарзі теж не наведено.

Тому, доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними, а саму скаргу слід залишити без задоволення, залишивши оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 08 квітня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра