РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року

м. Рівне

Справа № 555/712/19

Провадження № 22-ц/4815/1038/19

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Захарчука Олега Лукича на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року (ухвалене у складі судді Мельничук Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої особою, винною у вчиненні ДТП, -

в с т а н о в и в :

17 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої особою, винною у вчиненні ДТП.

Позовна заява мотивована тим, що 23 січня 2018 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Volkswagen Passat", р.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з транспортним засобом - сідловим тягачем марки "MAN", р.н.з. НОМЕР_2 в складі з напівпричепом марки "Kogel", р.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_2 йому було завдано шкоду у розмірі 18457 грн, яка включає: 2957 грн - витрати за проведення експертизи; 5500 грн - витрати за правову допомогу адвоката; 10000 грн - моральна шкода.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 18457 грн - завдану йому шкоду та судові витрати по справі.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої особою, винною у вчиненні ДТП задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду - витрати на оплату послуг експерта в розмірі 2957 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн, моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

01 липня 2019 року представником ОСОБА_2 адвокатом Захарчуком О.Л. подано апеляційну скаргу, у якій він, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що завдані в результаті ДТП збитки підлягають до стягнення з страховика, яким є ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія".

У випадку, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик. Такий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, у справі № 775/18006/15-ц.

Додає, що позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди, внаслідок ДТП.

Витрати на правову допомогу адвоката позивачем не обґрунтовано.

Додані до позовної заяви копії документів належним чином не завірені та не читабельні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 23 січня 2018 року о 18 год 50 хв на 120 км. автомобільної дороги Городище-Рівне-Старокостянтинів, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки "Volkswagen Passat", р.н.з. НОМЕР_1 , при здійсненні маневру повороту ліворуч не зайняв відповідне положення на проїзній частині, та здійснюючи маневр повороту ліворуч не з крайнього лівого положення, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та допустив зіткнення з іншим транспортним засобом - сідловим тягачем марки "MAN", р.н.з. НОМЕР_3 в складі з напівпричепом марки "Kogel", р.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі прямо, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2019 року, яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 27 березня 2019 року, встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР України, що призвело до ДТП (а.с. 15).

На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Volkswagen Passat", р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" згідно полісу № АК/7316451 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.11.2017 року (а.с. 34).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає , зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я , а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна .

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 не ставить питання про відшкодування винуватцем ДТП ОСОБА_2 витрат, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу (витрати на відновлювальний ремонт), які відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підлягають до відшкодування страховиком - ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія".

Позивач звернувся з вимогами про стягнення шкоди, обов`язок відшкодування якої у страховика не виник: витрат на проведення оцінки пошкоджень транспортного засобу та моральної шкоди, завданої пошкодженням майна.

Згідно ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн, судом першої інстанції враховано вищезазначені вимоги закону та правомірно стягнуто моральну шкоду, яку зазнав позивач, у зв`язку з пошкодженням належного йому майна.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення моральної шкоди не заслуговують на увагу.

Витрати, які поніс ОСОБА_1 на проведення оцінки нанесеного йому збитку, у розмірі 2957 грн є доведеними та підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями (а.с.10-12), а тому їх правомірно стягнуто з відповідача місцевим судом.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про не доведеність витрат на правову допомогу заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачем не підтверджено документально факт оплати послуг адвоката: у матеріалах справи відсутні квитанції, які підтверджують таку оплату.

Ураховуючи те, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, однак неправомірно стягнуто з ОСОБА_2 документально не підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн, у цій частині рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні такої позовної вимоги, в іншій частині - рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 1152,60 грн, а його апеляційна скарга підлягає до задоволення на 14,37 %, тому до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає 165,67 грн - у рахунок компенсації понесених судових витрат за розгляд справи судом апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Захарчука Олега Лукича задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2019 року, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн витрат на правову допомогу скасувати.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу відмовити.

У решті - рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 165,67 грн судового збору, за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.В. Хилевич