Справа № 513/772/18
Провадження № 2/513/86/19
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Дукіна С.В., третьої особи ОСОБА_2 та її представника адвоката Серек-Басан Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 13 листопада 2015 року приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І., яким призначила позивача спадкоємцем земельної ділянки площею 3,31 га, розташованої на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0487.

Позивач зазначив, що 11 вересня 2017 року від свого знайомого ОСОБА_4 він дізнався про наявність заповіту на своє ім`я. Він одразу звернувся до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Сулакова І.І., який повідомив про наявність вищевказаного заповіту ОСОБА_3 та відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Крім того, для з`ясування, чи не залишились після смерті спадкодавця будь-які документи на його ім`я, він звернувся до ОСОБА_5 , яка є власницею будинку, де мешкала ОСОБА_3 . Через декілька днів ОСОБА_5 передала позивачу ксерокопію заповіту ОСОБА_3 , який вона знайшла в будинку після смерті спадкодавця.

Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, оскільки про наявність заповіту на день смерті ОСОБА_3 йому не було відомо, позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 04 вересня 2018 року було відкрито провадження у цивільній справі (а.с.24).

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дукін С.В. в судовому засіданні позов підтримали. Позивач пояснив, що у липні 2018 року йому зателефонувала ОСОБА_5 і повідомила, що є заповіт ОСОБА_3 на його ім`я. Приблизно через 10 днів він поїхав до м.Одеси на жилмасив Котовського, де зустрівся з ОСОБА_5 , яка передала йому копію заповіту. В 2017 році він отримав орендну плату за належну спадкодавцеві земельну ділянку на підставі довіреності ОСОБА_3 ід 13 листопада 2015 року.

Представник Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 140).

Третя особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Серек-Басан Ю.В. позов не визнали, заперечували проти його задоволення з підстав, викладених у письмових поясненнях (а.с.21-23). Послались на те, що мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, у тому числі на земельну ділянку площею 3,31 га, яка розташована на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0487, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ОД №2012380 від 06.09.2004 року.

У визначений законом строк ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, яке залишилося після смерті матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку нотаріус їй відмовив, оскільки 13 листопада 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла зазначену земельну ділянку позивачу.

ОСОБА_3 перенесла чотири інсульти, що значною мірою негативно позначилися на її психологічному та фізичному здоров`ї. В останні роки свого життя вона часто хворіла та перебувала на лікуванні в Саратській ЦРЛ та в лікарнях міста Одеси. На момент складання заповіту ОСОБА_3 проживала окремо від дочки за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 зазначила, що посвідчення заповіту ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 , посвідчення довіреності ОСОБА_3 на його ім`я, посвідчення договору позики між позивачем та спадкодавцем відбувалося в один день 13 листопада 2015 року. Заповіт ОСОБА_3 нотаріусом було зареєстровано в реєстрі за №2369, довіреність за №2370, а договір позики за № 2371.

Крім того, у зв`язку зі складанням заповіту на ім`я позивача, він отримував орендну плату від ТОВ «Успенівське», де він працював директором, за користування спірною земельною ділянкою. Також, 14.09.2017 року позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом (справа № 513/906/17), де вказував, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є його тривала хвороба та лікування.

Вважає, що позивачу достеменно було відомо не лише про наявність заповіту на його ім`я, а й про смерть ОСОБА_3 , оскільки ТОВ «Успенівське», де на той час позивач працював директором, надавало допомогу при похованні померлої.

Вислухавши позивача та його представника адвоката Дукіна С.В., третю особу ОСОБА_2 та її представника адвоката Серек-Басан Ю.В., свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , дослідивши та оцінивши досліджені докази, суд приходить до наступних висновків.

Ст. 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України визначають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 листопада 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І., реєстровий номер № 2369, відповідно до якого позивача ОСОБА_1 призначено спадкоємцем земельної ділянки площею 3,31 га, розташованої на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0487, що належала їй на праві приватної власності (а.с. 9).

Заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 189).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 24 січня 2017 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 8).

Згідно довідки Успенівської сільської ради за № 1145 від 17.07.2017 року ОСОБА_3 , 1953 року народження, проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 187).

Приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. 19 липня 2017 року була заведена спадкова справа № 326-2017 щодо майна ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 , спадкоємця за законом. 14 серпня 2017 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,31 га, розташовану на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 012377, кадастровий номер :01:001:0490, та належала ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої була ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 нотаріусу не надходила. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи (а.с. 182-213).

Листом приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 11.09.2017 року за № 1962/01-16 позивачу ОСОБА_1 роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливо, у зв`язку з тим, що він пропустив установлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 10).

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 зазначено, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що встановлений ч.1 ст.1270 ЦК строк для подання заяви про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки на час смерті спадкодавця не знав про існування заповіту ОСОБА_3 на його ім`я.

Згідно довідки ТОВ «Успенівське» від 12.01.2018 року №17, ритуальні послуги по похованню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено підприємством ТОВ «Успенівське» (а.с. 24).

У період з 21 січня 2017 року по 21 липня 2017 року директором ТОВ «Успенівське» працював ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою від 12.01.2018 року №18 і №19 (а.с.25, 26).

Як вбачається з копії довіреності, посвідченої 13 листопада 2015 року приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І., реєстровий № 2370, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 користуватися земельною ділянкою площею 3,31 га, кадастровий номер :01:001:0487, з представленням її інтересів у всіх державних органах та отримувати орендну плату та використовувати її на свій розсуд (а.с.27).

13 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, зареєстрований в реєстрі за №2371. У заяві-претензії ОСОБА_1 до спадкоємця ОСОБА_2 зазначено, що ОСОБА_1 передав у власність позичальникові ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 50000 гривень (а.с.28). Однак, зазначена заява-претензія в матеріалах спадкової справи відсутня.

Того ж дня, 13 листопада 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. за реєстровим номером № 2369, відповідно до якого позивача ОСОБА_1 призначено спадкоємцем земельної ділянки площею 3,31 га, розташованої на території Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0487, що належала їй на праві приватної власності (а.с. 9).

Згідно відповіді на адвокатський запит ТОВ «Успенівське» від 05.10.2018 року № 395, ОСОБА_1 у 2017 році отримував орендну плату за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 010010487, яка належала ОСОБА_3 на підставі заповіту, складеного на його ім`я, від 13 листопада 2015 року. За 2017 рік орендна плата ОСОБА_1 отримувалась у вересні і грудні місяці (зерно, масло і цукор) (а.с. 45).

Факт отримання ОСОБА_1 орендної плати за 2017 рік підтверджується видатковим касовим ордером, відомістю грошових та натуральних виплат та відомістю видачі орендної плати продукцією (товарами, послугами) (а.с.46-49).

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Таким чином, повноваження ОСОБА_1 як представника ОСОБА_3 за довіреністю від 13 листопада 2015 року припинилися в день смерті ОСОБА_3 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тому суд відкидає відповідь на адвокатський запит ТОВ «Успенівське» за вих. № 42 від 18.01.2019 про те, що у 2017 році ОСОБА_1 отримав орендну плату замість ОСОБА_3 на підставі довіреності, виданої приватним нотаріусом від 13 листопада 2015 року (а.с.97), а також ствердження ОСОБА_1 про те, що для отримання орендної плати за 2017 рік за належну спадкодавцеві земельну ділянку він надавав до ТОВ «Успенівське» не заповіт ОСОБА_3 , а її довіреність від 13 листопада 2015 року.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила, що у травні 2017 року ОСОБА_2 попросила допомогти їй завантажити та перевезти речі її покійної матері - ОСОБА_3 з будинку по АДРЕСА_1 ) додому до ОСОБА_2 . Речі допомагали збирати ОСОБА_6 та чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_9 . Останній був на автомобілі з причепом, а ОСОБА_6 на повозці з кіньми. Ключ від будинку передав їм сусід ОСОБА_3 . Вони два рази завантажували причіп та повозку речами ОСОБА_3 . Свідок підтвердила, що в будинку не залишилось жодних речей та документів покійної ОСОБА_3 ..

Свідок ОСОБА_6 дав аналогічні показання.

Показання свідка ОСОБА_5 про те, що у травні 2018 року в будинку, де проживала ОСОБА_3 вона виявила ксерокопію заповіту на ім`я ОСОБА_1 , та у той же день передала його ОСОБА_1 суд відкидає, тому що вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Суд також критично оцінює показання позивача ОСОБА_1 про необізнаність щодо наявності заповіту на його ім`я, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також відповідю ТОВ "Успенівське" на адвокатський запит від 05.10.2018 року № 395, Оцінюючи показання ОСОБА_1 суд також звертає увагу на те, що у позовній заяві він зазначав інші обставини щодо того, від кого та коли саме він дізнався про існування заповіту, ніж ті, про які він повідомив під час розгляду справи по суті.

Окрім того, 14 вересня 2017 року позивач вже звертався до Саратського районного суду Одеської області з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, де вказував іншу причину пропуску строку - тривалу хворобу та лікування, що встановлено з матеріалів цивільної справи №513/906/17, досліджених в судовому засіданні. За заявою позивача ОСОБА_1 ухвалою суду від 24 травня 2018 року у цивільній справі №513/906/17, позовну заяву було залишено без розгляду.

Відповідно до частини 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тож, позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він не знав про наявність заповіту ОСОБА_3 та пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після її смерті з поважних причин. Отже, в задоволенні позову належить відмовити за безпідставністю вимог.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь третьої особи ОСОБА_10 суд приходить до наступного.

Згідно з нормами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133 ЦПК України вказані витрати відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

22 січня 2018 року між третьої особо ОСОБА_2 та адвокатом Серек-Басан Ю.В. були укладені договір № 2/50/17 про надання правничої допомоги та додаткова угода до Договору (а.с. 218 -220, 223-224).

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1 до Договору № 2/50/17 про надання правничої допомоги від 22.01.2018 року вартість послуг адвоката Серек-Басан Ю.В. станом на 03.10.2018 року складав 6905 гривень (а.с.32-33).

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 2 до Договору № 2/50/17 про надання правничої допомоги від 09.12.2019 року вартість послуг адвоката Серек-Басан Ю.В. станом на 09.12.2019 року складає 10000 гривень (а.с.221-222).

Приймаючи до уваги представлені докази, ту обставину, що позивач та його представник в судовому засідання не заперечували проти вартості послуг адвоката та витрат ОСОБА_2 на правничу допомогу, а також те, що в задоволені позову відмовлено, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу третій особі підлягає повному задоволенню в сумі 16905 гривень.

Керуючись ст. ст. 2-15, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Успенівської сільської ради Саратського району Одеської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка мешкає по АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 16905 гривень (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ять) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складене 23 грудня 2019 року.

Суддя А. І. Бучацька