РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/984/19

Справа № 510/1232/19

19.08.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку загальною площею 4,10 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, яка належала померлому на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року № 340, та сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серія НОМЕР_1 , виданого Ренійською районною державною адміністрацією 03 березня 1998 року. Сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 597.

За життя померлий ОСОБА_4 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після померлого за законом є позивач по справі - ОСОБА_1 (дружина померлого), та відповідачі по справі - ОСОБА_2 (донька померлого), ОСОБА_3 (син померлого).

Позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 травня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Кокош О.П. , відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, надали суду заяви, відповідно до яких вони просять розглядати справу за їх відсутності, позов визнають в повному обсязі та проти його задоволення не заперечують.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку загальною площею 4,10 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, яка належала померлому на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року № 340, та сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серія НОМЕР_1 , виданого Ренійською районною державною адміністрацією 03 березня 1998 року. Сертифікат зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 597.

За життя померлий ОСОБА_4 не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після померлого за законом є позивач по справі - ОСОБА_1 (дружина померлого), та відповідачі по справі - ОСОБА_2 (донька померлого), ОСОБА_3 (син померлого).

Позивач проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також, судом встановлено, що відповідачі на день смерті ОСОБА_4 проживали у місті Одеса, тобто окремо від померлого, крім того вони у визначений законом термін не звертались до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. А тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважаються такими, що не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦПК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦПК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 08 травня 2019 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності померлого ОСОБА_4 , підтверджують факт сумісного проживання позивача та померлого, та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 10 квітня 1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 4,10 га, яка розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, яка належала ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації від 30 липня 1997 року № 340 та сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серія НОМЕР_1 , виданого Ренійською районною державною адміністрацією 03 березня 1998 року.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяті днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова