печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1704/17-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.,

учасники справи:

стягувач: ОСОБА_1

боржник: Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва

державний виконавець Левійький Т.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левіцького Т.К. про роз`яснення рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся старший державний виконавець Печерського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Левіцький Т.К. із заявою про роз`яснення рішення суду. Заява мотивована тим, що рішенням суду від 7 грудня 2018 року стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 . 351 813 грн. 99 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 000 грн. Разом з тим, рішення суду для державного виконавця є незрозумілим для виконання, оскільки боржником з посиланням на положення п. 164.2.14 ст. 164, п. 14.1.180 ст. 14, 168.1.1.1 ст. 168 Податкового кодексу України утримано з нарахованих сум 61 563,79 грн. податку на доходи фізичних осіб, 75 244,63 грн. єдиного соціального внеску, 5 130,32 грн. військового збору та 34 202,18 грн. виконавчого збору, а також виплачено стягувачеві за вирахуванням вказаних сум 275 326,97 грн., про що надано відповідні платіжні доручення. У зв`язку з чим просив надати роз`яснення щодо правомірності перерахування коштів, в якій чітко вказати суму боргу, яку повинен сплатити боржник на користь стягувача ОСОБА_1 .

До судового засідання учасники виконавчого провадження не з`явились, хоча належним чином повідомлені про розгляд заяви про роз`яснення рішення суду.

Представник боржника ОСОБА_2 надав суду письмові заперечення, відповідно до яких боржник погасив заборгованість перед стягувачем в повному обсязі за виключення податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, у зв`язку з чим рішення суду є фактично виконаним та як наслідок підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення суду немає.

Суд розглянув заяву у відсутність учасників виконавчого провадження на підставі ч. 3 ст. 271 ЦПК України

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Отже, головною підставою для подання заяви про роз`яснення рішення суду є його незрозумілість, що ускладнює виконання рішення.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Вказане також зазначене і в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2012 року № 6-47/0/9-12.

Судом встановлено, що рішенням суду від 7 грудня 2018 року стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 . 351 813 грн. 99 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 000 грн.

При цьому, суд погоджується, що вказане рішення щодо стягнення сум є незрозумілим, оскільки в ньому не зазначено чи вказана сума стягнута з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору чи без їх вирахування.

Відповідно до ч. 3 п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками- почасовиками; високі досягнення в праці (високу> професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Аналогічну позицію підтримано Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду в справі від 23.01.2019 р. № 755/6458/15-ц (№61-18651св18), від 18.07.2018 р. № З59/10023/16-ц (№61-14794св18), від 25.03.2019р. №191/81/17 (№61-28300св18).

З мотивувальної частини рішення суду від 7 грудня 2018 року вбачається, що для обчислення середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, судом бралась нарахована сума заробітної плати відповідно до розрахункових листів за жовтень та листопад 2016 року та яка становила за жовтень 2016 року - 13 860 грн. 23 коп., за листопад 2016 року - 13 795 грн. 88 коп., що разом складає 27 656 грн. 11 коп. (т. 2 а.с. 118).

З розрахункових листів вбачається, що з наведених суми не утримувались податок на доходи фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

З урахуванням наведеного рішення в цій частині підлягає роз`ясненню щодо того, що сума середнього заробітку стягнута без вирахування податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Що стосується інших стягнень за рішенням суду, суд зазначає таке.

Відповідно до пп. 164.2.14. ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподаткуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової моральної (шкоди) крім:

а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю;

б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання;

в) пені, що сплачується на користь платника податку за рахунок бюджету (цільового страхового фонду) внаслідок несвоєчасного повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або інших сум бюджетного відшкодування;

г) суми втрат, заподіяних платнику податку актами, визнаними неконституційними, або незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, що відшкодовуються державою в порядку, встановленому законом.

ґ) виплати з державного бюджету, пов`язані з виконанням рішень закордонних юрисдикційних органів, у тому числі Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України.

Таким чином, дохід, отриманий внаслідок відшкодування платнику податку немайнової (моральної) шкоди, відповідно до пп. 164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України включається до загального (річного) оподаткування доходу та підлягає оподаткуванню.

Відповідно до пп. 14.1.180 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо - ПДФО - це юрособа (її філія відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента-юрособи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу обкладення іншими податками та/або форми нарахування (виплати надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізособи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПКУ.

Підпунктом 168. 1.1.1 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподаткований дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України.

Таким чином, якщо особа відшкодує (виплачує, надає) на користь фізособи моральну шкоду, така особа виступає щодо такої фізособи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок зі суми такого доходу.

При цьому відповідно до 168.1.2 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. А відповідно до підпунктів 168.4.7 та 168.4.8 статті 168 Податкового кодексу України юрособа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід, а також фізособа у випадках, визначених ПКУ, несе відповідальність за своєчасне та повне перерахуванням сум податку до відповідного бюджету.

Враховуючи наведене, те що в рішенні суду від 7 жовтня 2018 року не зазначено про стягнення коштів за вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви державного виконавця та роз`яснення рішення суду, а саме того, що з боржника на користь стягувача підлягають стягненню кошти за вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору.

Конкретну суму боргу, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, як того просить державний виконавець, суд не має можливості зазначити, оскільки відрахування податку на доходи з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів відповідно до наведених положень законодавства покладається на податкового агента, в даному випадку боржника, який за це несе відповідальність

Також суд не погоджується з доводами боржника про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення рішення суду у зв`язку з його фактичним виконанням, оскільки відсутні дані щодо закінчення виконавчого провадження на цій підставі. Правильність нарахування та виплати конкретних сум податку на доходи з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів не є предметом розгляду цієї заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 271, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву старшого державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Левіцького Т.К. про роз`яснення виконання рішення суду - задовольнити.

Роз`яснити рішення Печерського районного суду м. Києва від 7 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва, треті особи: Комунальна корпорація «Київавтодор», Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення, визнання незаконним наказу про звільнення та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу наступним чином.

Зазначити, що з Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів і споруд на них Печерського району» м. Києва» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 351 813 грн. 99 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 2 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3 000 грн. за вирахуванням податку на доходи з фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя О.В.Батрин