КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9656/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Немировської О.В.

суддів Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення поряду володіння та користування спільним майном,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року,

встановив:

у серпні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом, у якому просили визначити порядок володіння та користування квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вони з відповідачем є співвласниками даної квартири та проживають в ній, однак у них виникають непорозуміння щодо порядку користування та оплати рахунків за спожиті житлово-комунальні послуги, у звязку з чим просили виділити їм у володіння та користування кімнату площею 17, 7 кв.м. з балконом площею 4, 35 кв.м., а відповідачу кімнату площею 12, 5 кв.м., залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказували, що вони є співвласниками АДРЕСА_1 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.03.1998 Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької районної державної адміністрації м. Києва по 1/3 частині. Інша 1/3 частина квартири належить ОСОБА_5 Оскільки квартира складається з двох кімнат площею 17,7 кв.м. та 12,5 кв.м., позивачі просили визначити порядок користування та володіння вказаною квартирою і виділити їм в користування кімнату площею 17,7 кв.м. а відповідачу площею 12,5 кв.м, а місця загального користування залишити в спільному користуванні.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 02 травня 2019 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визначення порядку користування квартирою за вказаним варіантом відсутні та позивачами не доведено факту порушення їх прав.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення Конституції України, стст.316, 317, 355, 356, 358 ЦК України.

Як видно з матеріалів справи, сторони є співвласниками в рівних частках кв. АДРЕСА_1, загальною площею 52,7 кв.м, жилою площею 30,2 кв.м, яка складається з двох кімнат площею 17,7 кв.м та 12,5 кв.м, ванної кімнати, санвузлу, кухні та коридору.

Позивач ОСОБА_3 після розірвання шлюбу з ОСОБА_5, зареєструвала шлюб 06.12.2016 з ОСОБА_7 та з того часу проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_4 зареєстрована у спірній квартирі та проживає разом з неповнолітнім сином ОСОБА_8

Всі доводи, викладені позивачами в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Посилання позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на те, що вони хочуть проживати в кімнаті площею 17,7 кв.м, а відповідачу має бути виділено в користування кімнату площею 12,5 кв.м, оскільки між ними виникають конфлікти, не можуть бути підставою для задоволення заявлених вимог. Ідеальна доля кожного із співвласників квартири в жилій площі становить 10, 1 кв.м, однак кімнат, які відповідали б за площею ідеальним часткам співвласників в квартирі немає. Крім того, вихід на єдиний балкон в квартирі знаходить в кімнаті площею 17, кв.м, а тому визначення порядку користування цією кімнатою тільки двом співвласникам позбавить можливості користування балконом іншого співвласника.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 статті 16 ЦК України).

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Посилання позивачів на факт проживання ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_8 в кімнаті площею 12,5 кв.м, також не може бути підставою для визначення порядку користування квартирою, оскільки він не є власником частки в квартирі, а має право користуватися лише часткою, що належить ОСОБА_4

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 20 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді