Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2019 року

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 420,35 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 03.01.2019, приблизно о 10,30 годин, відповідач, керуючи легковим автомобілем «Skoda Oktavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. К.Маркса, біля будинку 151 м. Лисичанська, від вул.. Глинки в напрямку вул. ім. Г.Сковороди, здійснив наїзд на позивача, коли той переходив проїжджу частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження та був доставлений до травматологічного пункту ЦМЛ ім.. Титова м. Лисичанська. В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження. 25.02.2019 постановою слідчого СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Матеріали направлено до УПП в Луганській області для вирішення питання притягнення відповідача до адміністративної відповідальності позивача.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що 03.01.2019, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Skoda Oktavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. К.Маркса біля будинку 151 м. Лисичанська від вул. Глинки в напрямку вул. ім. Г.Сковороди, здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які переходили проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля. В результаті дорожньо транспортної пригоди пішоходи отримали тілесні ушкодження та були доставлені до травматологічного пункту ЦМЛ ім. Титова м. Лисичанська.

Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_1 № 11 від 18.01.2019 встановлено, що тілесні ушкодження у виді: «Множинні ссадна темені, забій м`яких тканин голови», як в сукупності так і окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Слідчим СВ Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області постановою від 25 лютого 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000018 від 03 січня 2019 року, за фактом дорожньо транспортної пригоди за ч. 1 ст. 286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Копії матеріалів направлено до УПП в Луганській області Департаменту патрульної поліції, для вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності можливого винуватця ДТП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою від 04 квітня 2019 року Сєвєродонецький міський суд Луганської області визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

У вказаній постанові встановлено, що 03.01.2019 о 10 годині 30 хвилин в м. Лисичанську по вул.. К.Маркса, 151, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , при виявленні перешкоди для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості або до зупинки транспортного засобу, в результаті чого скоїв наїзд на пішоходів, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу. При розгляді адміністративної справи за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 в судовому засіданні вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, факт наїзду на пішоходів не заперечував.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу завдання відповідачем шкоди позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15.

Позивач надав до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач своїми протиправними діями спричинив йому матеріальну шкоду на суму 420,35 грн., яка складається з витрат на придбання ліків /а.с.12,13/, в той час як відповідач не надав до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У зв`язку із викладеним, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди в розмірі 420,35 грн.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану йому моральну шкоду тим, що він зазнав фізичного болю, тривалих душевних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також з приводу порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливості на певний час виконувати боту по господарству, відвідувати близьких та родичів, не виплати відповідачем у добровільному порядку матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На думку суду, справедливим та розумним розміром відшкодування моральної шкоди на користь позивача в даному випадку буде сума в розмірі 1000 грн., що враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача і відповідає принципу співмірності.

Отже, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Судовий збір у розмірі 768,4 грн. за позовні вимоги майнового характеру щодо відшкодування матеріальної шкоди та 768,4 грн. за позовні вимоги не майнового характеру щодо відшкодування моральної шкоди, на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 35 коп., моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., які завдані внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за такими реквізитами: отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: