ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22ц-819/1680/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 03 вересня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів,

встановив:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтував тим, що у 2017-2018 роках ним було здійснено пересилання поштових відправлень до деяких країн світу через ПАТ «Укрпошта», з оплатою послуг відповідно до діючих тарифів. Однак деякі з них, зокрема відправлення RА730788957UА, RА730790037UА, RА730676788UА, RА730677050UА, RА060491341UА не було доставлено отримувачам, тобто їх було втрачено. Для розшуку вказаних відправлень він звертався до ПАТ «Укрпошта» у передбаченому законом порядку. За втрачені поштові відправлення RА730788957UА та RА060491341UА відповідач виплатив йому відшкодування, однак з суттєвим порушенням встановленого строку та у меншій сумі. Так, підлягало виплаті 1373,82 гривень та 1330,67 гривень, а фактично виплачене 1256,12 гривень та 1262,02 гривень відповідно. За втрачене поштове відправлення RА730790037UА відшкодування було виплачене з порушенням строку на 55 днів, а за втрачені поштові відправлення RА730676788UА, RА730677050UА відшкодування йому взагалі не виплачене, хоча кінцевий строк виплати настав. Тому вважає, що з ПАТ «Укрпошта» підлягає стягненню відшкодування за 2 втрачених поштових відправлення у розмірі по 30 СПЗ (спеціальне право запозичення) за кожне, та вартість сплачених ним послуг при їх відправленні, а також 3% річних за прострочення виплати відшкодування, відповідно до наданого ним розрахунку, в розмірі 2871,02 гривень та понесені судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 відшкодування за втрачені поштові відправлення та за прострочення виплати відшкодування у розмірі 2764,31 гривень, а також судові витрати у розмірі 1733,04 гривень.

В апеляційній скарзі АТ «Укрпошта», яке є правонаступником ПАТ «Укрпошта», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, прийняття рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог повністю.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що АТ «Укрпошта» не має у своєму розпорядженні транспортних засобів для перевезення міжнародних поштових відправлень територією інших країн і згідно п.1.9 ст.1 Всесвітньої поштової конвенції не несе відповідальність за дії поштових операторів інших країн. Апелянт заперечує також проти стягнення з нього відшкодування у розмірі 1318,41 гривень за втрату поштового відправлення RA730676788UA, прийнятого ним 22.12.2017 року, оскільки адресат підтвердив його отримання та власноруч поставив дату отримання - 10 січня 2018 року. Також вказує на те, що суд безпідставно задовольнив вимогу про примусове стягнення 1336,26 гривень за втрачене міжнародне поштове відправлення RA730677050UA, оскільки ця сума перевищує розмір відшкодування, встановлений Регламентом поштової кореспонденції на 55,94 гривень. До того ж, АТ «Укрпошта» було визначено суму відшкодування за вказане відправлення та повідомлено позивача про намір виплатити його, проте останній не подав заяву за встановленою формою, з усіма необхідними реквізитами, про перерахування суми відшкодування, внаслідок чого дане відшкодування на час ухвалення судового рішення йому не виплачене.

АТ «Укрпошта» звертає увагу суду апеляційної інстанції і на те, що стягнення відшкодування за прострочення виконання грошових зобов`язань на підставі ч.2 ст.625 ЦК України протирічить ч.2 ст.10 ЦК України, ст.3 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також правилам ст.23 Всесвітньої поштової конвенції.

Відносно судового збору в апеляційній скарзі зазначається, що суд безпідставно звільнив позивача від його сплати, оскільки ЗУ «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин застосуванню не підлягає.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ «Укрпошта» підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Із змісту позовної заяви вбачається, що підставою звернення до суду ОСОБА_1 зазначив неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо доставки відправленої ним за кордон кореспонденції, зокрема втрата рекомендованих відправлень, а також неповна та невчасна виплата відшкодування за втрачені відправлення.

Задовольняючи частково вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Укрпошта» позивачу було виплачене відшкодування за втрачені поштові відправлення RА730790037UА, RА730788957UА, RА060491341UА з порушенням встановленого строку, що є підставою для покладення на відповідача відповідальності на підставі ст.625 ЦК. Крім того, доводи сторони відповідача про те, що поштове відправлення RА730676788UА доставлене, на думку міського суду, спростовується витягом з веб-сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання, з якого вбачається, що зазначене міжнародне відправлення лише надійшло до США, але докази про вручення його отримувачу відповідачем не надані. У вирішенні решти позовних вимог суд виходив виключно з розрахунку позивача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується не повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у 2017 - 2018 роках позивачем було здійснено пересилання поштових відправлень до деяких країн світу через ПАТ «Укрпошта». За пересилання поштових відправлень позивачем проводилася оплата послуг відповідно до діючих тарифів, що підтверджується виданими касовими чеками, а також витягом з особистого кабінету позивача, створеного на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта» та відстеженням відправлень на офіційному веб-сайті ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Отже між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини щодо надання послуг міжнародного поштового зв`язку.

Відповідно до ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Акціонерне товариство «Укрпошта», як український національний поштовий оператор, здійснює свою діяльність відповідно до положень Закону України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, Всесвітньої поштової конвенції (далі Конвенція), яка ратифікована Україною.

Згідно з пунктом 1 статті 24 Конвенції призначені оператори не несуть відповідальності за рекомендовані відправлення, посилки та відправлення з оголошеною цінністю, вручення яких вони здійснили відповідно до умов, установлених їхніми внутрішніми правилами, для відправлень тієї самої категорії. Однак відповідальність зберігається: якщо крадіжка чи пошкодження встановлені або до доставки, або під час вручення відправлення; якщо внутрішнє законодавство це дозволяє, адресат або, в належному випадку, відправник під час повернення відправлення в місце подання робить застереження стосовно прийняття розкраденого чи пошкодженого відправлення; якщо внутрішнє законодавство це дозволяє й рекомендоване відправлення доставляється в поштову скриньку, але одержувач заявляє про неодержання відправлення; якщо одержувач або, у випадку повернення до місця подання відправник посилки чи відправлення з оголошеною цінністю, незважаючи на отриману належну розписку, негайно заявляє призначеному оператору, який видав відправлення, про виявлення ним крадіжки чи пошкодження. Він надає доказ того, що крадіжка або пошкодження не сталися після видачі.

З матеріалів справи вбачається, що за відстеженням руху рекомендованого поштового відправлення RА730676788UА воно було відправлено з установи обміну країни подачі (України) 26.12.2017 року і надійшло до країни призначення (Сполучених Штатів Америки) 19.01.2018 року (а.с.9). Разом з тим, позивачу направлена відповідь про здійснення розшуку зазначеного відправлення, яка ґрунтується на відповіді оператора країни призначення, про те, що розшукуване відправлення доставлено за призначенням і вручене адресату 10.01.2018 року.

Апелянтом до апеляційної скарги долучений лист Поштової Адміністрації США від 15.05.2018 року (з офіційним перекладом на українську мову), яким повідомляється, що поштове відправлення RА730676788UА було отримано адресатом приблизно 10.01.2018 року.

Колегія суддів, на виконання вимог ст.367 ЦПК України, вважає за необхідне дати оцінку зазначеному доказу, оскільки він наданий апелянтом на підтвердження достовірності іншого доказу електронному листу про вручення адресату спірного відправлення 10.01.2018 року, який надавався ним у суді першої інстанції (а.с.34) і якому суд дав неправильну оцінку. При цьому суд апеляційної інстанції виходить також і з того, що суд першої інстанції, маючи у справі суперечливі докази щодо дати доставлення відправлення, яка не відповідає даті його вручення, зазначені суперечності не усунув, хоча представником відповідача заявлялось відповідне клопотання.

Оцінивши у сукупності докази, на підставі яких вирішуються позовні вимоги щодо відправлення RА730676788UА, колегія суддів вважає, що відповідачем спростований факт втрати вказаного відправлення.

Заперечення позивача, з посиланням на вказані вище розбіжності у доказах, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як вбачається із листа Поштової Адміністрації США, іноземний поштовий оператор отримував інформацію про вручення від адресата на запит ПАТ «Укрпошта», вже через 4 місяці після його надходження до США, а саме 15.05.2018 року, а тому адресат поставив позначку «це поштове відправлення надійшло приблизно 10.01.2018 року».

Також слід зауважити, що відповідно до п.3 «Заключних положень Конвенції повідомлення про доставку рекомендованих відправлень письмової кореспонденції, посилок і відправлень з оголошеною цінністю», усі країни-члени або їхні призначені оператори приймають повідомлення про доставку для вхідних відправлень. Однак, надання послуги повідомлення про доставку для вихідних відправлень є факультативним.

Відповідно до діючих на час виникнення спірних правовідносин Тарифів на міжнародні відправлення, які затверджені наказом ПАТ «Укрпошта» від 21.03.2017 р. №305 ця послуга надається відповідачем як додатково оплачувана і позивач не заперечує, що такої послуги він не замовляв.

За таких обставин слід вважати, що відповідач здійснив вручення відправлення RА730676788UА відповідно до умов, установлених його внутрішніми правилами для відправлень зазначеної категорії, що відповідає пункту 1 статті 24 Конвенції та його виключає відповідальність за втрату відправлення.

Колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відшкодування за рекомендоване поштове відправлення RА730676788UА, так як його втрата спростовується дослідженими у справі доказами. Рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з розміру відшкодування 1318,41 гривень за втрату зазначеного поштового відправлення.

Перевіряючи доводи апелянта щодо необґрунтованості висновку міського суду в частині стягнення на користь позивача відшкодування за втрачене рекомендоване відправлення RА730677050UА, з посиланням на те, що від ОСОБА_1 не надійшла заява встановленого зразка про здійснення йому виплати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідальність призначених операторів та умови для відшкодування визначені у статті 23 Конвенції.

Так, відповідно до пункту 1 статті 23 Конвенції за винятком випадків, передбачених у статті 24, призначені оператори відповідають за: втрату, крадіжку чи пошкодження рекомендованих відправлень, простих посилок і відправлень з оголошеною цінністю; повернення рекомендованих відправлень, відправлень з оголошеною цінністю і простих посилок, про причину недоставлення яких не повідомлено.

Що стосується рекомендованого відправлення № RА730677050UА, яке відправлено позивачем 03.01.2018 року, слід зазначити про таке.

З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Укрпошта» з рекламацією про розшук вказаного рекомендованого відправлення, яке було прийнято в роботу. Станом на 24.07 2018 року дане відправлення не було знайдено.

Сторонами у справі визнається той факт, що міжнародне поштове відправлення RА730677050UА було втрачено, а тому ОСОБА_2 підлягає відповідне відшкодування. Спір між сторонами у справі виник з приводу додержання позивачем процедури відшкодування.

На думку колегії суддів, оскільки апелянтом не надано достовірних доказів того, що ОСОБА_1 така процедура не додержана, а відшкодування за втрачене поштове відправлення RА730677050UА до винесення судового рішення відповідачем не здійснене, рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Укрпошта» відшкодування за втрачене поштове відправлення скасуванню не підлягає.

Разом з тим, арґументи апелянта щодо неправильності визначення позивачем та судом розміру відшкодування заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 4 Регламенту письмової кореспонденції сума відшкодування за втрату, повне викрадення або повне пошкодження одного рекомендованого відправлення, передбачена у ст.23.2.1 Конвенції та складає 30 СПЗ. Для визначення загальної суми, належної до відшкодування, до цих сум додаються сплачені відправником за подання відправлення тарифи і збори, за виключенням доплати за рекомендоване відправлення.

Відповідно до пункту 13 Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень за ненадання або неналежне надання послуг з пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень передбачено відшкодування збитків, розмір яких визначається за формулами зазначеними в цьому пункті.

У п.13.8. цього Порядку передбачено, що виплата відшкодування відправникам (адресатам) в Україні проводиться в національній валюті України. Розмір суми відшкодування визначається із застосуванням курсу гривні до СПЗ (це умовна розрахункова одиниця Міжнародного валютного фонду, яка застосовується країнами членами Всесвітнього поштового союзу для визначення тарифу на поштові відправлення), що був встановлений Національним банком України і діяв в ПАТ «Укрпошта» на момент подання реєстрованого міжнародного поштового відправлення для пересилання.

Таким чином сума відшкодування, яке підлягає сплаті ОСОБА_1 за втрачене поштове відправлення становить 1280,39 грн., а не 1382,39 грн., як вважав суд першої інстанції. Вказане відшкодування розраховується наступним чином: 151,56 (сума, сплачена при поданні відправлення) (2 дол. США (збір за рекомендоване) по курсу 28.067 х 1,2 ПДВ) / 39,8750 (значення СПЗ станом на 03.01.2018) = 2,11 СПЗ + 30 СПЗ = 32,11 СПЗ, що по курсу 39,8750 становить 1280,39 грн.

Відповідно до Ст. РК 163 виплата відшкодування повинна бути проведена в найкоротші строки, але не пізніше трьох місяців з дня, наступного за днем подачі рекламації.

Позивачем у передбачені строки було подано рекламацію, відносно відправлення RА730677050UА, кінцевим строком відшкодування позивачу було 24.07.2018 року. За втрачені поштові відправлення RА730788957UА та RА060491341UА відповідач виплатив йому відшкодування, однак з суттєвим порушенням встановленого строку, що ним не заперечується. Також відповідач, заперечуючи покладення на нього відповідальності за прострочення виплат, разом з тим не заперечує наданий позивачем розрахунок збитків, відповідно якого їх загальна сума складає 18 грн.(5,78 грн.+9,49 грн.+2,73 грн.)

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відшкодування за втрачені поштові відправлення були здійснені відповідачем з порушенням передбачених законодавством строків, і ці обставини відповідач належними та допустимим доказами не спростував, колегія суддів вважає, що суд правильно застосував положення ч.2 ст.625 ЦК України та стягнув з ПАТ «Укрпошта» грошову суму у розмірі 3% річних від простроченої суми по відшкодуванню поштових відправлень.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України при постановленні рішення суд повинен вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи і на це звернув увагу в апеляційній скарзі відповідач, ОСОБА_1 не сплачував судовий збір при зверненні до суду, зазначивши про те, що ним пред`явлений позов на захист його прав, як споживача. Суд апеляційної інстанції з такою позицією позивача не погоджується і вважає, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини щодо надання послуг міжнародного поштового зв`язку, а саме щодо розшуку міжнародних поштових відправлень, регламентних виплат за втрачені відправлення, відповідальності поштового оператора, які регулюються положеннями Всесвітньої поштової конвенції, Загального регламенту Всесвітнього поштового союзу, Заключного протоколу Всесвітньої поштової конвенції та Угоди про поштові платіжні послуги, які затверджені Указом Президента України №316/2017 від 10 жовтня 2017 року. Такої позиції дотримується й Верховний Суд у постанові від 05 червня 2019 року у справі №766/12624/18.

Таким чином при зверненні із викладеними вище вимогами до суду підлягав сплаті позивачем судовий збір в розмірі 704,80 грн. Під час апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню на суму 1298,39 грн., що складає 45% від пред`явлених вимог.

Отже судовий збір підлягає стягненню з позивача у сумі 387,64 грн., з відповідача у сумі 317,16 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, понесені ним на оплату правничої допомоги в розмірі 810 грн. (1800х45% :100).

На відшкодування понесених відповідачем витрат на оплату судового збору при подачі апеляційної скарги відшкодуванню з позивача на користь відповідача підлягає 581,46 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 вересня 2019 року змінити, зменшивши суму відшкодування, яке підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з 2764,31 грн. до 1298,39 грн., а також в частині судових витрат, понесених на оплату правничої допомоги з 1733,04 грн. до 810 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 387,64 грн., на користь АТ «Укрпошта» 581,46 грн. Стягнути з АТ «Укрпошта» судовий збір на користь держави в сумі 317,16 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 23 грудня 2019 року.

Суддя О.М. Полікарпова