Головуючий суду 1 інстанції - Романовський Є.О.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 425/1882/18
Провадження № 22-ц/810/886/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Карташова О. Ю., Єрмакова Ю. В.,

за участю секретаря Вовчанської С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року, постановлену у складі судді Романовського Є. О. 23.09.2019 року в м. Рубіжне

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл майна, просила суд розподілити майно, придбане сторонами за час шлюбу. 03.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій позовні вимоги також заявила до ОСОБА_3 та просила суд розподілити спільне сумісне майно подружжя, а також скасувати договір дарування автомобіля «Toyota Camry» сірого кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1 ,укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати зазначений автомобіль об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

17.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову в якій просила суд з метою забезпечення позову накласти арешт на автомобіль «Toyota Camry» сірого кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1 .

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.09.2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Camry», сірого кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 27.04.2019 року № 4442/2019/1439724.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою відповідачем ОСОБА_2 подана апеляційна скарга в якій, посилаючись на незаконність ухвали суду першої інстанції просив скасувати цю ухвалу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник вважає, що зазначеною ухвалою порушені його та його дружини ОСОБА_3 права. Скаржник зазначає, що спірна машина була придбана ним за час шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , але за належні йому грошові кошти, які він отримав за високі виробничі досягнення і великий вклад в розвиток науки держави України, а тому, відповідно до п.п. 2,3 ст. 57 СК України є його особистою власністю, що і дало можливість цю машину подарувати своїй дружині ОСОБА_3 .

Сторони, яких було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи від останніх на адресу апеляційного суду не надходило.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи 17.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, скасування договору дарування.

Як вбачається з мотивувальної частини позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, скасування договору дарування предметом спору між останніми є у тому числі автомобіль марки «Toyota Camry», сірого кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , який, за час шлюбу, був придбаний подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як вважає позивач, у спільну сумісну власність та який на теперішній час належить відповідачці ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 27.04.2019 року № 4442/2019/1439724.

В обґрунтування заяви позивачка вказала, що оскільки відповідач під час розгляду справи відчужив спірне майно іншій особі, що ускладнило ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача і в подальшому може зробити теж саме.

Так, судом першої інстанції установлено, що згідно інформації територіального сервісного центру МВС № 442 в Луганській області від 05.07.2019 року № 31/12/4442-962, автомобіль марки «Toyota Camry» сірого кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1 з 04.10.2005 року був зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 27.04.2019 року перереєстрований на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору дарування № 4442/2019/1439724, укладеному в ТСЦ № 4442.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 45 про оцінку транспортного засобу від 16.09.2019 року ринкова вартість автомобілю марки «Toyota Camry», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1 становить 189 283,20 грн.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами не заперечувались.

Оскільки, спосіб забезпечення позову, вказаний у заяві відповідає вимогам закону, а також відповідність і співмірність способу забезпечення позову, який просить застосувати позивач, відповідає позовним вимогам, з урахуванням обґрунтованих припущень, що не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити не можливим виконання судового рішення, суд вважає необхідним заяву задовольнити.

Суд першої інстанції, встановивши, що спосіб забезпечення позову, вказаний у заяві відповідає вимогам закону, а також перевіривши відповідність і співмірність способу забезпечення позову, який просить застосувати позивач, з урахуванням обґрунтованих припущень, що не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити не можливим виконання судового рішення, дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції перевірив доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який ОСОБА_1 просила застосувати, змісту вимог та дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Як встановлено колегією суддів по даній справі предметом спору є автомобіль марки «Toyota Camry» сірого кольору, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , який був придбаний відповідачем ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 .

Право власності на спірний автомобіль відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано 04.10.2005 року.

27.04.2019 року право власності на спірний автомобіль зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 4442/2019/1439724, укладеному в ТСЦ № 4442.

Як вбачається з вимог заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог позивач також просить суд скасувати договір дарування спірного автомобіля, укладений між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим апеляційний суд вважає, що заявлений позивачкою ОСОБА_1 та застосований судом спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірний автомобіль є адекватним способом захисту можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивачаки при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, з огляду на те, що арештований автомобіль є спірним майном.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що спірний автомобіль є особистою власністю скаржника ОСОБА_2 , що дало право, як вважає скаржник, подарувати спірний автомобіль ОСОБА_3 , а оскаржуваною ухвалою порушені права відповідача ОСОБА_2 та його дружини, відповідачки ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого за час спільного проживання до припинення шлюбних відносин, предметом спору у якій є, у тому числі, спірний автомобіль.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що саме вирішуючи спір по суті заявлених як позовних вимог так і зустрічних, суд першої інстанції зробить відповідний висновок щодо спірного автомобіля, а при розгляді цієї справи, апеляційний суд не має підстав для висновку про те, чи є спірний автомобіль об`єктом спільної сумісної власності подружжя, чи є особистою власністю скаржника, оскільки при вирішенні питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З вказаних вище підстав апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 23.12.2019 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді Ю. В. Єрмаков

О. Ю Карташов