Справа № 161/5841/16-ц
Провадження № 6/161/647/19
У Х В А Л А

26 грудня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку подання в.о. начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Копетюка Володимира Олеговича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

26.12.2019 року в.о. начальника Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Копетюк В.О. (далі Державний виконавець) звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Своє подання мотивує тим, що на виконанні Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області знаходиться виконавче провадження № 52335158, з виконання виконавчого листа, виданого 29.08.2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/5841/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 249562-cred від 10.09.2008 року в розмірі 13902,58 дол. США, еквівалент якої становить 356462 грн. та 5346,93 грн. судового збору. Зазначає, на даний час заборгованість не стягнута, декларація боржником поданою не була, будь-яких дій, спрямованих на виконання судового рішення, останнім вчинено не було. Під час здійснення виконавчого провадження, держаним виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Крім того, державним виконавцем 25.11.2019 року на адресу боржника надсилалися виклики з вимого про явку для надання пояснень, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Боржник отримує доходи в ПП «Домініон Ло», є його керівником та засновником, однак кошти по судовому рішенню не сплачує. При цьому, у відповідь на постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 , відрахування вказаним підприємством та і не проводяться. Згідно відомостей Державної прикордонної служби України, боржник неодноразово перетинає кордон України. Враховуючи викладене, а також той факт, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення, просить суд обмежити боржника у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань, покладених згідно виконавчого листа, виданого 29.08.2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/5841/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, причини його неявки суду не відомі.

Сторони виконавчого провадження, відповідно до приписів ст. 441 ЦПК України, в судове засідання не викликалися.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань.

Судом встановлено, що на виконанні у Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області знаходиться виконавче провадження № 52335158, з виконання виконавчого листа, виданого 29.08.2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/5841/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 249562-cred від 10.09.2008 року в розмірі 13902,58 дол. США, еквівалент якої становить 356462 грн. та 5346,93 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження № 52335158, Державним виконавцем було здійснено запити до Управління Держпраці у Волинській області, ГУ Держгеокадастру у Волинській області, ГУ Держпродспожив служби у Волинській області, у відповідь на які отримано інформацію, що ОСОБА_1 будь-якого рухомого та нерухомого майна на праві власності немає.

Згідно актів державного виконавця від 31.08.2017 року та від 30.01.2019 року встановлено, що при виході за адресою по місцю працевлаштування боржника ОСОБА_1 , у ПП «Домініон Ло» для вручення бухгалтеру постанови про звернення стягнення на заробітну плату, було виявлено відсутність підприємства за юридичною адресою. Місце знаходження ПП «Домініон Ло» невідоме.

Відповідно до відповідей Пенсійного фонду Уркїни та Державної фіскальної служби України, ОСОБА_1 за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює, інформацію про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах у нього немає, будь-яких доходів та пенсії він не отримує.

З матеріалів подання також вбачається, що державний виконавець 25.11.2019 року, здійснював виклик боржника ОСОБА_1 , який надсилався останньому за місцем його реєстрації ( АДРЕСА_1 ).

Однак, державним виконавцем не було надано суду жодних доказів, які свідчили про те, що боржник отримав вищевказаний виклик, а також доказів здійснення виходів саме за місцем реєстрації чи проживання ОСОБА_1 .

Також, в матеріалах подання відсутні докази, які підтверджують надіслання ОСОБА_2 , зокрема, вимоги про добровільне виконання зобов`язання та докази одержання усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, які передбачені вимогами ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначене позбавляє суд можливості стверджувати про ту обставину, що боржнику відомо про відкриття відносно нього виконавчого провадження, а відтак про те, що останній ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судом.

Із змісту вимог ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, п. 18 ч. 3 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, в їх системному зв`язку, вбачається, що право ОСОБА_3 на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення суду.

Державним виконавцем у відповідності до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження не використано надані йому права у точній відповідності із Законом, не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішень суду, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання в.о. начальника Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Копетюка Володимира Олеговича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була врученою у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 26 грудня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська