Єдиний унікальний номер справи 489/2818/19 Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
Провадження №22-ц/812/2108/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 грудня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

за участі :

позивача ОСОБА_1 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалене 23 жовтня 2019 року о 10 годині 16 хвилин, в приміщенні того ж суду, під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру,

В С Т А Н О В И Л А:

24 травня 2019 року ОСОБА_1 (надалі позивач) пред`явила до ОСОБА_2 (надалі відповідач) вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

12 листопада 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано у судовому порядку 26 квітня 2016 року.

Перебуваючи у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 1417 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 13 травня 2014 року, в якому батьками дитини вказано її та ОСОБА_2 .

Через небажання відповідача брати участь в утриманні дитини та позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2/489/3187/2015 від 27 листопада 2015 року, яке не було оскаржене в апеляційному порядку та набрало законної сили, з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2015 року і до повноліття дитини.

Крім того, з ОСОБА_2 на її користь та на її утримання стягнуто аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , трьох років.

Інших аліментних зобов`язань він не має.

Посилаючись на наведене, та беручи до уваги ту обставину, що син часто хворіє і потребує постійного лікування, що тягне за собою істотні матеріальні витрати з її боку, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір, стягуючи щомісячно з відповідача на її користь на утримання сина, аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Ленінським районним судом м. Миколаєва від 27 листопада 2015 року в справі 2/489/3187/2015 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист, виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2015 року по цивільній справі №2/489/3187/2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2015 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Позивач подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати і прийняти постанову про задоволення вимог у повному обсязі.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушення ним норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду 1 інстанції скасувати, оскільки суд ухвалив його без точного дотримання норм матеріального та процесуального права, і прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд 1 інстанції виходив з того, що спільна дитина сторін часто хворіє, а тому суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією, що не порушує права дитини та є необхідним та достатнім розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку. При цьому, підстав для зміни способу нарахування аліментів немає.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду не у повній мірі погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, у зв`язку з чим вважає його висновки по справі неточними.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За Конституцією України, ст. ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В силу ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду, за позовом одержувача аліментів (Частина третя ст. 181 СК України в редакції Закону № 2037-УІІІ від 17.05.2017 року).

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З системного аналізу наведених норм слідує, що саме позивач, як особа, яка одержує аліменти на утримання дитини, що проживає разом з нею, може ставити питання щодо зміни способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі чи в частці від заробітку (доходу) платника, які необхідні для гармонійного розвитку дитини.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що сторони мають сина, який проживає разом з позивачем (а.с.6,10-11).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі №2/489/3187/2015, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2015 року і до повноліття дитини та, у такому ж розмірі, на її користь та утримання, починаючи з 13 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_5 , трьох років (а.с. 14-15).

З наданих позивачем документів вбачається, що дитина продовжує проживати з матір`ю, хворіє на лівосторонній катаральний гострий середній отит та двосторонній тубоотит, що підтверджується довідками (а.с. 16-38).

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою та не має інших осіб, яким він зобов`язаний надавати утримання, інформації про інше, в матеріалах немає і, відповідач не надав належних та допустимих доказів протилежному, хоча за процесуальним законом, то є його обов`язком.

У зв`язку з названими обставинами, позивач пред`явила зазначений позов.

При цьому, обґрунтовуючи його та апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначала, що визначений судом спосіб та розмір аліментів - в твердій грошовій сумі, підлягає зміні на їх стягнення у частці від доходів платника аліментів.

За чинним законом, таке можливе і здійснюється за волевиявлення позивача.

ОСОБА_1 таку вимогу висловила, і суд зобов`язаний був її задовольнити, бо законних перешкод цьому немає. Оскільки районний суд цього не зробив, то зміну способу стягнення аліментів, слід провести постановою суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, суд першої інстанції змінюючи спосіб та розмір стягуваних аліментів помилково не зазначив розмір частки доходу відповідача, яка підлягає стягненню з відповідач на користь позивача, як аліменти на утримання сина.

Як на думку колегії суддів, за виписаних та доведених у суді обставин, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_5 , слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня набрання постановою законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Це у повній мірі відповідатиме вимогам чинного сімейного законодавства щодо до того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини: відповідатиме позовним вимогам позивача, відповідає обов`язку відповідача та не є занадто обтяжливим для нього.

У зв`язку з тим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід скасувати і прийняти постанову про часткове задоволення позову та відкликання виконавчого листа за першим судовим рішенням, що перебуває на виконанні.

Що ж до судових витрат, то з огляду на викладене, оскаржене рішення суду першої інстанції в частині розподілу судового збору підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2019 року в частині зміни способу та розміру стягуваних аліментів скасувати і прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_3 , на утримання сина ОСОБА_5 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня набрання постановою законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист, виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по цивільній справі № 2/489/3187/2015 про стягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_3 , аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.