Справа № 485/1337/19
Провадження № 2/485/708/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Снігурівка цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У серпні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11 серпня 2006 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка станом на 15 липня 2019 року складає 28741,14грн., з яких: 14669,14грн. - заборгованість за кредитом, 4236,55грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7990,63грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи - 500,00грн. (фіксована частина) та 1344,82грн. (процентна складова). Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

13 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що посилання позивача на кредитний ліміт у сумі 10600,00грн. не відповідає фактично використаній ним сумі позики. Крім того, він не був повідомлений Банком про зміну тарифів, а тому вважає неправомірним нарахування йому процентів в період нарахування з 11.08.2006 по 15.07.2019 у збільшеному розмірі. Визначена сторонами при укладенні договору процентна ставка 36% річних є фіксованою та не може змінюватись протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки без дотримання вимог ст.1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, вважає, що правових підстав для стягнення штрафу немає. Відповідно до ст.258 ЦК України просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог про стягнення пені (вх.№7823/19-вх. від 13.11.2019р.).

05 грудня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач послався на те, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву б/н від 11 серпня 2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10600,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Твердження відповідача про незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки з виписки по картковому рахунку вбачається, що він неодноразово користувався кредитними коштами. Крім того, як вбачається з виписки по рахунках, 26.04.2016 року, 19.11.2016 року, 21.11.2016 року відповідач скористався послугою "Миттєва розстрочка", після чого були оформлені переноси заборгованості з картки Універсальної за допомогою вказаного сервісу. Скориставшись даною послугою, відповідач обнулив свою заборгованість за використаний кредитний ліміт, а саме встановлений кредитний ліміт став доступний до використання відповідачем. Скориставшись послугою "Миттєва розстрочка" у відповідача виникло зобов`язання зі здійсненням регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. Застосування банком штрафу та пені, як окремих видів неустойки, не є подвійним притягненням до відповідальності, за різності характеру правопорушень. Пропуск строку позовної давності позивачем, на який посилається відповідач, не є обґрунтованим, оскільки строк дії кредитної картки до серпня 2021 року, позивач звернувся до суду 28 серпня 2019 року до спливу строку позовної давності (вх№. 8477/19-вх. від 05.12.2019р.).

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність учасників справи.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 11 серпня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та у подальшому АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10600,00грн. на платіжну картку. Базова відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору -3% в місяць з розрахунку 360 днів на рік.

Строк дії кредитної картки - до 08/21 (а.с.47).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по рахунку.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт було збільшено до 11100,00грн., якими відповідач користувався та вносив кошти на погашення заборгованості.

У заяві позичальника нарахування пені та штрафу не зазначено.

З розрахунку заборгованості (а.с.9-12) слідує, що відповідач отримував кредитні кошти до 21.05.2017 року, платіж на погашення кредиту останній раз вносив 06.07.2019р.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом 15 липня 2019 року складає 28741,14грн., з яких: 14669,14грн. - заборгованість за кредитом, 4236,55грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7990,63грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, а також штрафи - 500,00грн. (фіксована частина) та 1344,82грн. (процентна складова).

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст.1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі.

Згідно з заявою позичальника нарахування пені та штрафу не передбачено, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині в цій частині слід відмовити.

Відповідач належним чином не виконував зобов`язання по погашенню кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 15 липня 2019 року має заборгованість перед Банком по тілу кредита у розмірі 14669,14грн. та простроченому тілу кредита у розмірі 4236,55 грн.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач розрахунку заборгованості за кредитним договором не спростував.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 14669,14 грн. та простроченому тілу кредиту - 4236,55 грн., а всього 18905,69грн.

На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 76-78, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", , МФО 305299, розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , заборгованість за кредитним договором від 11 серпня 2006 року станом на 15 липня 2019 року в сумі 18905,69грн. (вісімнадцять тисяч дев"ятсот п"ять грн. 69коп.) та 1263,62грн. (тисяча двісті шістдесят три грн. 62коп.) судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 24.12.2019р.

Суддя