Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 755/17463/16-ц

провадження № 61-27189св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Київська міська рада,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Слюсар Т. А., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_3 з 2000 року до часу відкриття спадщини, оскільки ОСОБА_3 за станом свого здоров`я потребувала сторонньої допомоги, яку заявник надавала.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з відсутністю спадкоємців першої - третьої черги за законом, являючись єдиним спадкоємцем четвертої черги, вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, продовжуючи утримання вищевказаної квартири в належному стані.

25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саприкіна В. М.

12 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіним В. М. відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю протягом строку, передбаченого статтею 1264 ЦК України.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила встановити факт її постійного проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року (у складі судді Гончарук В. П.) заяву задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд першої інстанції виходив із того, що вказані обставини за результатами судового розгляду підтверджені належними, достовірними та достатніми письмовими доказами, а також узгоджуються з показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у цій справі виник спір про право, а тому заява про встановлення факту проживання однією сім`єю була розглянута та задоволена судом першої інстанції в порядку окремого провадження необґрунтовано.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом залишено поза увагою, що за відсутності інших спадкоємців, у цій справ і спір про право відсутній як такий. Заявник зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю протягом п`яти років могло стати лише підставою та передумовою для подальшої реалізації права на спадкування, що включає в себе права та обов`язки.

Отже, ОСОБА_1 обрано вірний спосіб звернення до суду з метою встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки у цьому випадку відсутній спір про право. Тому, судом апеляційної інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, неправильно застосовано статтю 256 ЦПК України, яка закріплює право особи на звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 червня 2019 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду у складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

25 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Саприкіна В. М.

12 листопада 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саприкіним В. М. відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю протягом строку, передбаченого статтею 1264 ЦК України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 234 ЦПК України 2004 року, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем необхідно заявнику ОСОБА_1 для вирішення питання про право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з частиною першою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Тому Київська міська рада є заінтересованою особою у цій справі, а в разі спору має бути стороною у справі.

Київська міська рада заперечує проти заявлених ОСОБА_1 вимог та не визнає за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , а відтак існує спір про право на спадкове майно.

Згідно з частиною шостої статті 235 ЦПК України 2004 року, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічну норму містить частина шоста статті 294 ЦПК України в чинній редакції.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При таких обставинах апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що у цій справі наявний спір про право, а тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю підлягає залишенню без розгляду.

Доводи касаційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило