П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/7349/19

Провадження № 22-ц/4815/1441/19

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: Гордійчук І.О.

Дата, час і місце проголошення рішення

суду (вступна і резолютивна частини):

об 11 год. 40 хв. 11.09.2019 в м. Рівне

Повний текст рішення складено: 16.09.2019

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка";

відповідач: ОСОБА_1 ;

за участі (в апеляційному суді): представника позивача адвоката Шевчук Ганни Євгеніївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2019 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка" до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та захист ділової репутації,

в с т а н о в и в:

В квітні 2019 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка" (далі ТОВ ВТП "Агороперебка") з позовом до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та захист ділової репутації. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі "Facebook" в групі під назвою "Вилка Мікс Рівне" користувач ОСОБА_2 о 09 год. 21 хв. створила публікацію, де висловила обурення щодо невдалої покупки в одному з фірмових магазинів "Щедрик", власником якого є позивач. Цього ж дня в коментарях до публікації відповідач порівняв сир "Моцарела" виробництва ТОВ ВТП "Агропереробка" з фекаліями та назвав сирним продуктом, а на запитання іншого користувача соціальної мережі, чи є він експертом, відповів, що може відрізнити екскременти від сиру. У зв`язку з чим 28 лютого 2019 року позивач надіслав на адресу відповідача письмове звернення за №252 з вимогою спростувати поширену інформацію та вибачитись, чим останній знехтував. Позивач вважав, що коментар ОСОБА_1 порочить ділову репутацію позивача, оскільки інформація є негативною та недостовірною. Розмістивши її у вигляді коментаря до посту в загальнодоступній соціальній мережі "Facebook", відповідач поділився даним контентом з іншими користувачами і тим публічно поширив таку інформацію невизначеному колу осіб. Зазначалося, що поширена інформація не відповідає дійсності, маркуванню на етикетці, відповідач звинуватив позивача у введенні споживачів в оману, фальсифікації та недобросовісній конкуренції. Така інформація в розумінні ст. 277 ЦК України для позивача є негативною.

З наведених підстав просило визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності і принижує ділову репутацію ТзОВ ВТП "Агропереробка", інформацію, поширену ОСОБА_1 в групі соціальної мережі "Facebook" під назвою "Вилка Мікс Рівне" та зобов`язати ОСОБА_1 у триденний строк з дня набрання чинності рішення суду у справі спростувати поширену в групі соціальної мережі "Facebook" під назвою "Вилка Мікс Рівне" інформацію у такий самий спосіб, як вона була поширена опублікуванням спростування.

У відзиві на позов відповідач, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, просив відмовити в їхньому задоволенні. Зазначав, що коментар поширений в мережі "Facebook" є оціночним судженням, поширеним споживачем, та не підлягає спростуванню чи доведенню його правдивості. Позивач, враховуючи положення ст. 30 Закону України "Про інформацію", вважаючи, що оціночне судження принижує його гідність, честь та ділову репутацію, міг скористатися правом на відповідь або ж на власне тлумачення справи надавши йому свою оцінку, однак своїм правом не скористався. Також зазначив, що інформаційних матеріалів щодо позивача чи його товару у соціальній мережі "Facebook" не створював і на своєму власному обліковому записі не розміщував, не оприлюднював. Вказує, що доказів які б підтверджували, що сторінка в соціальній мережі "Facebook", з якої створені оціночні коментарі, належить саме відповідачу позивачем не надано.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області суду від 11 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд попередньої інстанції виходив із недоведеності того, що висловлювання відповідача нанесло майнову або немайнову шкоду діловій репутації позивача та відсутності доказів про належність сторінки в соціальній мережі, з якої були опубліковані повідомлення саме відповідачу. Крім цього, зазначено, що поширеною інформацією було надано лише власну оцінку виготовленому продукту, а саме висловлено суб`єктивні оціночні судження з приводу товару, як споживачем, а тому в силу вимог закону ця інформація не підлягає спростуванню та доведеності в її правдивості.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликалося на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначало, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критики, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Проте суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду, формально й узагальнююче вказав, що поширена відповідачем інформація є вираженням його суб`єктивної думки. Помимо того, не вказано, чому покликання на те, що виготовлений позивачем сир "Моцарелла" це сирний продукт, є оціночним судженням та чому такі висловлювання неможливо перевірити як твердження про факти. Стверджувало, що виробництво сиру "Моцарела Українська" здійснюється відповідно до Закону України "Про молоко та молочні продукти". Цей продукт відноситься до категорії молочних, виготовлених з коров`ячого молока згідно з Державним стандартом України 4420:2005 "Молочна промисловість. Виробництво сиру", тоді як сирні продукти виробляються по-інакшому і до їх складу входять рослинні жири пальмові та кокосові масла. Тобто законодавством відокремлено дані харчові продукти. З метою спростування інформації позивач звернувся до Державного підприємства "Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації", де було здійснено лабораторний аналіз сиру "Моцарелла Українська" і протоколом №0627 від 11 квітня 2019 року підтверджено відсутність у зразках сиру рослинних жирів, а відтак доведено, що цей продукт є саме сиром, а не сирним продуктом. В той же час, суд не вказав підстави для неможливості перевірки оспорюваного висловлювання відповідача та не надав відповідної правової оцінки зазначеному протоколу, відхиливши його як доказ. Отже, суд попередньої інстанції самоусунувся від вирішення справи та встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного її вирішення. Також, на думку заявника, відповідач визнав, що саме він поширив таку інформацію. Щодо порушення норм процесуального права, то до початку попереднього судового засідання в суді першої інстанції позивачем було подано клопотання про залучення як співвідповідача компанію Facebook, Inc., як власника соціальної мережі, однак дане клопотання суд безпідставно відхилив.

З викладених міркувань просило скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким позов про спростування недостовірної інформації задовольнити повністю.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи ТОВ ВТП "Агропереробка", колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в соціальній мережі "Facebook", а саме у групі під назвою "Вилка Мікс Рівне", користувачем ОСОБА_3 в 09 год. 21 хв. було створено публікацію, де вона висловила свої зауваження та пропозиції щодо культури обслуговування покупців в магазині "Щедрик", що на агропереробці (а.с.39).

Зі знімку екрану невизначеного візуального пристрою виведення інформації видно, що користувач ОСОБА_4 надіслав повідомлення, в якому написав, що куштував їхню моцареллу, порівняв її з фекаліями та назвав сирним продуктом. Згодом на запитання Віти Левчук відповів, що він не експерт, але трохи розуміється та може відрізнити екскременти від сиру (а.с. 40).

Спірні відносини виникли з приводу захисту особистих немайнових прав та реалізації позивачем повноважень на спростування зазначеної інформації, оскільки вважав її недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію ТОВ ВТП "Агропереробка".

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Таке конституційне обмеження прав особи збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується з положеннями п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, в яких зазначено, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

В розумінні ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (конвенції) кожен має право на свободу вираження поглядів, яка передбачає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Також й за змістом ч.1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

За роз`ясненнями п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про інформацію" під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Між тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобах масової інформації, принижують її честь, гідність чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст. 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Рішенням від 21 лютого 2012 року в справі "Тушалп проти Туреччини" Європейський суд з прав людини встановив, що, навіть припускаючи, що висловлювання заявника могли бути визнані провокативними, грубими та агресивними, вони становили оціночні судження. При цьому суд підкреслив, що використання навіть вульгарних фраз само по собі не є визначальним в оцінці агресивного висловлювання, адже це може слугувати просто стилістичним цілям, оскільки стиль є частиною комунікації як форми вираження та як такий, що захищений разом зі змістом вираження.

Відповідну правову позицію наведено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії", де зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свобода вираження стосується не лише тієї інформації чи тих ідей, які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій; такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких демократичне суспільство неможливе.

Отже, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Зі свого боку, судження це те ж саме, що й думка чи висловлювання. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої дійшов обґрунтованого висновку про відмову ТОВ ВТП "Агропереробка" в задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання недостовірною інформації та захисту ділової репутації.

Безсумнівно виходячи з загального контексту опублікованої інформації, а саме порівняння сиру з фекаліями і зазначенням, що відповідний товар є сирним продуктом, такі висловлювання є виключно суб`єктивною, власною думкою автора публікації, тобто оціночними судженнями, а не фактичним твердженням, які підлягають доведенню під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги необґрунтовані та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, адже зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд.

Також очевидним є те, що веб-сайт "Facebook" не вимагає від осіб зазначення реального прізвища та ім`я автора певного матеріалу, не здійснює жодної перевірки таких даних і в цій соціальній мережі може зареєструватися будь-яка людина під будь-яким іменем, а тому без конкретного підтвердження належності публікацій певній особі вимоги до неї будуть недоведеними.

На переконання колегії суддів, процесуально правильною є відмова в задоволенні клопотання про залучення як співвідповідача компанії Facebook inc, позаяк позивач не сформулював жодних позовних вимог до останнього.

При цьому апеляційним судом береться до уваги, що представник позивача в судовому засіданні при вирішенні відповідного питання наголошував на тому, що змінювати позовних вимог він не бажає і відповідати за публікацію спірної інформації має виключно її автор, а залучення як співвідповідача ОСОБА_5 вважав формальним, оскільки на необхідність вчинення такої процесуальної дії вказав касаційний суд, але не роз`яснив як сформулювати до такого відповідача позовні вимоги.

Згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України такі порушення можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, заявник не надав, матеріали справи не містять, а апеляційним судом їх здобуто не було.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Судовий збір, що понесений позивачем при поданні апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно віднести на її ж рахунок.

Керуючись ст.ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торговельне підприємство "Агропереробка" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 12 год. 20 хв. 24.12.2019

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук