Справа № 133/721/19
Провадження № 22-ц/801/1785/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 рокуСправа № 133/721/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу № 133/721/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Сєчко В.Л. в порядку спрощеного позовного провадження, повне судове рішення складено 07.06.2019 року ,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось у Козятинський міськрайонний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що за заявою відповідачки, підписаною нею 16.04.2014 року вона отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Заява разом з запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення діючого законодавства та умов договору, станом на 07.02.2019 року ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в сумі 20 466,31 грн., яка складається з: 4525,18 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 5428,16 грн.- заборгованості за простроченим тілом кредиту; 7812,19 грн. - заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання; 1250 грн.- пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 950,78 грн. - штрафу (процентна складова).

З урахуванням зазначеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку зазначену заборгованість у розмірі 20466,31 грн. за кредитним договором №б/н від 16.04.2014 року та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07.06.2019 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеності позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку, як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07.06.2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення не взяті до уваги, обставини того, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах банківських послуг, не свідчить про не укладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатись до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Ще апелянт зазначає, що в даному випадку, відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами; доказів, що відповідача не було ознайомлено з умовами та правилами, тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими умовами та правилами, відповідач не надала.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає у повній мірі.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В ході розгляду справи встановлені наступні обставини.

16.04.2014 року між банком і відповідачем у справі був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця Анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає між ОСОБА_1 та Банком договір про надання банківських послуг; що вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його Умовами та Правилами (а.с. 10).

До кредитного договору банк надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» « Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а/с 11-26).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за ОСОБА_1 , станом на 07.02.2019 року становить 20466,31 грн і складається з : 4525,18 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 5428,16 грн.- заборгованості за простроченим тілом кредиту; 7812,19 грн. - заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання; 1250 грн.- пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штрафу (фіксованої частини); 950,78 грн. - штрафу (процентна складова)(а.с.5-9).

За таких обставин та з огляду на норми ст. ст. ст. 11, 207, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України; п.п.23,27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за №2 від 12.06.2009 року; правовою позицією Верховного Суду України , викладеною у Постанові у справі №6-16цс-15 від 11.03.2015 року; норми ст. ст. 81, 89, 95, 141 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог та про відмову у задоволенні позову. З таким висновком повністю погоджується і колегія суддів Вінницького апеляційного суду, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638, ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Приписами ч. 2 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Таким чином, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, при нарахуванні пені та штрафів позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» начебто визнаних відповідачем, разом з тим, позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», на які посилається позивач не містять підпису позичальника, тому такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 16.04.2014.

Роздруківка Витягу з Умов та правил надання банківських послуг із сайту позивача належним доказом також бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 11 березня 2015 року провадження № 6-16цс15).

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач не навів обгрунтованого розрахунку сум, які просить стягнути з відповідача, який повинен містити відомості щодо розміру залишку непогашеного кредиту, розміру відсоткової ставки, порядку нарахованих відсотків, пені, суми коштів які надходили в рахунок погашення заборгованості, суму використаних коштів, періоду нарахування, відомості щодо розміру простроченого зобов`язання.

Судом першої інстанції також вірно зазначено, що доданий АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором б/н від 16.04.2014 укладеного між «ПриватБанком» та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 07.02.2019 не може слугувати підтвердженням існування боргу, оскільки він не є первинним документом, так як не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», а саме: не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення такого розрахунку, відсутній особистий підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, що склала відповідний розрахунок.

Подана банком до суду першої інстанції на підтвердження позовних вимог копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 16.04.2014 року, на яку позивач посилається, як на підставу відкриття карткового рахунку та отримання відповідачем кредиту, містить лише погодження про укладення договору про надання банківських послуг, однак не містить даних про фактичне виконання такого договору, зокрема, про відкриття карткового рахунку та про видачу кредитної картки відповідачу. В Анкеті-заяві відсутні відомості щодо виданої відповідачу кредитної картки (вид картки) та відомості щодо розміру бажаного кредитного ліміту за платіжною картою. ( а/с 10).

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно наданого позивачем Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» від виду кредитної карти («Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT» чи «Універсальна GOLD») залежить: кількість днів пільгового періоду кредитування, протягом якого проценти не нараховуються; базова процентна ставка за користування кредитними коштами; розмір обов`язкового щомісячного платежу; розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів; розмір комісії за кредитне обслуговування карти. Не зазначений тариф обслуговування кредитною картою саме ОСОБА_1 ..

Отже, колегія суддів вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи, не підписані відповідачкою, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.04.2014 року шляхом підписання Анкети-заяви. А отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Зазначені обставини унеможливлюють встановлення тривалості пільгового періоду по кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, розміру обов`язкового щомісячного платежу та розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту тощо.

За таких обставин, відсутність належних та допустимих доказів по суті заявлених позовних вимог унеможливлює встановити чи взагалі здійснювалось кредитування відповідача та на яких умовах, отже відсутні й підстави для застосування правових наслідків порушення зобов`язання.

Така правова позиція Верховного Суду викладена у Постанові цього суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та тлумачення позивача правових норм на власний розсуд для задоволення власних інтересів, тому вони не спростовують рішення суду першої інстанції.

Додана апелянтом до апеляційної скарги довідка про те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було видано наступні кредитні картки: за номером НОМЕР_1 - дата відкриття 06.08.2015 року та НОМЕР_2 - дата відкриття 07.12.2017 року, не містить підпису і інформації про уповноважену особу АТ КБ «Приватбанк», яка її складала, тому є не достовірним доказом за нормою ст. 79 ЦПК України. Крім того, вказані кредитні картки були відкриті у 2015 та 2017 роках, тоді як Анкета-заява, про яку йдеться у позові, від 16.04.2014 року. (а.с. 67).

З тих же підстав не береться до уваги додана до апеляційної скарги виписку по основній карті № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 за період з 01.01.1999 року по 06.07.2019 року (а/с 61-66).

А ще: АТ КБ «Приватбанк» є позивачем по справі, а тому, відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, зобов`язаний подати вказані докази разом із позовною заявою, а не разом з апеляційною скаргою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 червня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук