УХВАЛА

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 439/229/17

провадження № 61-445ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 18 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Лешнівської сільської ради Бродівського району Львівської області , ОСОБА_4 , відділу Держгеокадастру у Бродівському районі Львівської області про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 18 липня 2018 року, яке було залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

29 червня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через засоби поштового зв`язку направили до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення, у якій просили скасувати рішення Бродівського районного суду Львівської області від 18 липня 2018 року, постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року та за результатами розгляду касаційної скарги ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання оригіналу квитанції про доплату судового збору та надання копій касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Копію ухвали Верховного Суду направлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою, вказаною в касаційній скарзі.

Зі зворотних поштових повідомлень №007 та №990 вбачається, що вказану копію ухвали отримано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно 27 липня 2019 року.

06 серпня 2019 року на усунення недоліків до суду надано оригінал квитанції №32 від 30 липня 2019 року про доплату судового збору у розмірі 2657,30 грн та заяву скаржників, в обґрунтування якої останні посилалися на те, що 29 червня 2015 року вони надіслали чотири екземпляри касаційної скарги, про що свідчить фіскальний чек від 29 червня 2019 року, та дві касаційні скарги залишилися у Верховному Суді, про що вказано в документі №1912/0/208-19 від 10 червня 2019 року, на підставі чого просили прийняти таку касаційну скаргу до розгляду.

Вивчивши подану заяву, Верховний Суд прийшов до висновку, що касаційну скаргу слід повернути скаржникам, виходячи з таких підстав.

Статтею 392 ЦПК України чітко встановлені вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, зокрема в пункті першому частини четвертої статті 392 ЦПК України, міститься імперативна вказівка, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

В ухвалі від 11 лютого 2019 року Верховний Суд звертав увагу позивачів на відсутність копій касаційної скарги. В зв`язку з невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 11 лютого 2019 року касаційна скарга разом з доданими до неї матеріалами була повернута скаржникам ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2019 року, що підтверджується супровідним листом №61-445ск18. Таким чином, копії касаційної скарги, на які посилаються в заяві скаржники, в матеріалах касаційного провадження відсутні, оскільки були надіслані засобами поштового зв`язку заявникам.

Звертаючись повторно до суду з касаційною скаргою, скаржники вкотре не надали копій касаційної скарги, яка має значний об`єм (74 аркуші), та доданих до неї матеріалів для направлення іншим учасникам справи. Зокрема, на вказаний недолік знову вказував скаржникам Верховний Суд в ухвалі від 18 липня 2019 року про залишення касаційної скарги без руху.

Проте, вимоги цивільного процесуального законодавства були вкотре проігноровані скаржниками, копії скарги до суду не надані. В матеріалах справи копії цієї скарги, на які посилаються заявники, відсутні, оскільки були судом повернуті заявнику.

Законодавець чітко передбачив процедуру прийняття касаційної скарги до розгляду, суд в свою чергу не має права відступати від вимог цивільного процесуального законодавства та наголошує, що обов`язком кожного є неухильне дотримання, зокрема, законів України відповідно до статті 68 Конституції України. Тобто, у разі встановлення цивільним процесуальним законодавством єдиних вимог до подання касаційної скарги, такого порядку зобов`язаний дотримуватися кожен. Вказівки на виключення з наведеного правила цивільне процесуальне законодавство не містить, а відтак такі виключення не допускаються.

З урахуванням вищенаведеного, скаржник усунув недоліки в частині сплати судового збору, але не надав копій касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

За правилами статей 185, 393 ЦПК України якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Оскільки станом на 12 серпня 2019 року недоліки касаційної скарги не були усунуті в частині надання копій касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи, то касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що скаржники не позбавлені права повторно звернутися до суду з касаційною скаргою

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 18 липня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року повернути скаржникам.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особам, які подавали касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш