Справа № 539/1925/19
Провадження № 2/539/812/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Гудкова С.В.

з участю секретаря Яценко Л.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов мотивував тим, що 17.03.2017 року між Банком та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір без №, за яким банк надав відповідачеві кредит в сумі 27000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість.

Станом на 11.04.2019 року сума заборгованості складає 35770 гривень 23 копійки, з яких: 18477,69 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12206,22 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2806,79 гривень - нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 100 гривень - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень.

Також, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500 гривень штраф (фіксована частина), 1679,53 гривні штраф (процентна складова).

Добровільно відповідачем сума заборгованості не сплачена, а тому позивач вимушений був звернутись до суду.

Позивач прохає суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 35770,23 гривні, а також відшкодувати понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові прохає розглянути справу без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, а саме - лише тіло кредиту в сумі 18477 гривень 69 копійок та прострочене тіло кредиту в сумі 12206,22 гривні, в іншій частині позов не визнав, прохав відмовити.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 17.03.2017 року уклали між собою кредитний договір б/н, шляхом підписання останнім анкети-заявки про надання кредиту шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення.

Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту належним чином не виконував.

Станом на 11.04.2019 року банк нарахував позичальнику заборгованість в сумі 35770 гривень 23 копійки, з яких: 18477,69 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 12206,22 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2806,79 гривень - нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 100 гривень - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень.

Також, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500 гривень штраф (фіксована частина), 1679,53 гривні штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком позивача (а.с.5-7).

З вищевказаного розрахунку вбачається, що позивач, крім тіла кредиту, прохає прохає також стягнути пеню та штрафи за прострочення зобов`язання та несвоєчасну сплату боргу.

Відповідно до тарифів обслуговування по кредитним картам «Универсальная, 30 дней льготного периода» погашення по кредиту проводиться до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. За несвоєчасне погашення кредиту та/чи процентів встановлена відповідальність: 1) пеня, що дорівнює базовій процентній ставці по договору/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; 2) пеня, що дорівнює 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. та більше. /а.с.7/

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування банківських карт при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в анкеті-заяві позичальника від 17.03.2017 відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, надавши їх роздруківку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.03.2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11 травня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку на сайті www.privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.03.2017 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Саме така правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Натомість, позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, позов слід задовольнити частково, стягнувши заборгованість за тілом кредиту, та відмовивши у решті позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) тіло кредиту в сумі 18477 гривень 69 копійок та прострочене тіло кредиту в сумі 12206,22 гривні а всього 30683 гривні 91 копійку за кредитним договором б/н від 17.03.2017 року.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 2806,79 гривень - нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 100 гривень - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1679,53 гривні штраф (процентна складова) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 1647 гривень 84 копійки судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст повного судового рішення виготовлено 19.08.2019 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду С.В.Гудков