Справа № 357/8471/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку загального позовного провадження)

07 серпня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановська І. Д. ,

за участю секретаря судових засідань - Огер О. А.,

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник позивачів - ОСОБА_5 ,

відповідачі - Білоцерківська районна державна адміністрація, ОСОБА_6 , (представник - ОСОБА_7), сільськогосподарський виробничий кооператив «Розаліївський»,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Київській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Білоцерківської районної державної адміністрації, ОСОБА_6 , сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання розпорядження недійсним скасування державних реєстрацій та витребування земельної ділянки,

Описова частина.

Стислий виклад позиції позивачів.

згідно позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 зазначали, що вони є спадкоємцями після ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняли спадщину, що лишилась після неї. До її складу увійшла земельна ділянка 7,160 га, що розташована на території Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В процесі оформлення спадкових прав на неї виявилось, що вона накладається на земельну ділянку належну ОСОБА_6 , що має площу 3,5801 га, призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відсоток накладення складає 50,0009%, та перебуває в оренді у сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський».

Таким чином, вони не можуть оформити спадкові права на земельну ділянку, яка увійшла до складу спадщини після ОСОБА_8 , тому вважають, що суд має захисти їхні порушені права, шляхом:

1)визнання недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області за № 149 від 28.05.2013 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_9 та передачі їй у власність земельної ділянки площею 3,5801 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

2)скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за № 10773105 від 12.08.2015 року, підставою виникнення якого є свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2524 від 12.08.2015 року видане на ім`я ОСОБА_6 , виданого нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23608940 від 15.10.2013 року;

3)витребування із незаконного володіння сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,5801 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області кадастровий номер :01:002:0075 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право - право оренди земельної ділянки за № 19717272 від 27.03.2017 року, підставою виникнення якого є договір оренди землі від 01.02.2017 року, укладений між ОСОБА_6 та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Розаліївський» зареєстрований державним реєстратором комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Ярмолою І.І., підстава внесення запису - рішення індексний номер 34531492 від 30.03.2017 року;

4)скасування в Державному реєстрі земель запис про реєстрацію земельної ділянки :01:002:0075 та Поземельну книгу :01:002:0075 ;

та просили: вирішити питання про розподіл судових витрат.

Стислий виклад позиції відповідачів.

Згідно відзиву ОСОБА_6 зазначала, що права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 не порушені, адже вони не отримали свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_8 , не надали постанови нотаріуса про відмову у видачі такого свідоцтва та реєстрації права власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_8 , відсутність відомостей про земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, не є перешкодою у оформленні спадкових прав.

Отже, просила: позов залишити без задоволення.

Згідно відзиву Білоцерківська районна державна адміністрація зазначала, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 до неї не звертались, твердження, що між ними виникли спірні правовідносини безпідставні, так само як і вимога щодо сплати судового збору, кошти на який сплачуються із Державного бюджету та не передбачені її кошторисом.

Отже, просила: позов залишити без задоволення в частині розподілу судових витрат.

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Розаліївський» відзиву не надав.

Стислий виклад пояснень третьої особи.

Згідно пояснень головне управління Держгеокадастру у Київській області зазначало, що вони порушень прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 не допускали.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

25 вересня 2018 року відкрите провадження, призначене підготовче засідання.

12 грудня 2018 року змінено третю особу з міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Біла Церква Головного управління Держгеокадастру у Київській області на головне управління Держгеокадастру у Київській області, витребувано докази, в зв`язку із чим у підготовчому засіданні оголошено перерву.

15 лютого 2019 року підготовче засідання відкладене у зв`язку із ненаданням витребуваних доказів згідно ухвали від 12 грудня 2018 року.

10 квітня 2019 року закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті та стягнений із сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський» штраф за невиконання ухвали суду.

24 червня 2019 року справа знята з розгляду, у зв`язку із лікарняним головуючого судді.

26 липня 2019 року згідно ч. 2 ст. 126 ЦПК України відзив Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області залишений без розгляду, адже поданий з пропуском строку встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження, заяв про його поновлення до суду не надходило, підстав для його поновлення судом не встановлено.

07 серпня 2019 року справа розглянута по суті. В судовому засідання присутніми були представник позивачів, представник відповідача. Інші учасники про час та місце розгляду повідомлялись належними чином, причини неявки не повідомили, будь-яких заяв не надали. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд розглянув справу за їх відсутності.

Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Із пояснень представників позивачів, відповідача встановлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Нею складений заповіт від 21 березня 2007 року, яким вона заповіла все майно де б воно не було із чого б воно не складалось і на що вона за законом матиме право, ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 .

Згідно державного акту на право приватної власності виданого ОСОБА_8 їй належала земельна ділянка площею 7,160 га, що знаходиться в с. Розаліївка Білоцерківського району та цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відомості до Державного земельного кадастру про неї не вносились.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 прийняли спадщину після ОСОБА_8 .

На замовлення ОСОБА_1 розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_8 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,160 га, яка розташована: Розаліївська сільська рада Білоцерківського району Київської області.

Згідно рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № PB-016 від 19 вересня 2016 року державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 09 вересня 2016 року разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них( до Державного земельного кадастру з таких підстав: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Рекомендовано: звестися або вирішити питання через суд так як земельна ділянка накладається на земельну ділянку площею 3,5801 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0075 на 50,0009%.

Земельна ділянка площею 3,5801 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0075 належить ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 серпня 2015 року після ОСОБА_9 . Запис про неї як власника внесений до Державного реєстру прав на нерухоме майно 12 серпня 2015 року за № 10773105 індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 23608940 від 15 жовтня 2013 року.

В свою чергу, ОСОБА_9 набула її у власність на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 149 від 28 травня 2013 року.

При державній реєстрації земельної ділянки площею 3,5801 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_9 відкрито Поземельну книгу з присвоєнням кадастрового номеру: :01:002:0075 та внесено запис про її реєстрацію до Державного реєстру земель.

Згідно договору оренди землі від 01 лютого 2017 року укладеного між ОСОБА_6 та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Розаліївський» вона передана в оренду на 10 років. Про право оренди внесений запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про інші речові права за № 19717272 від 27 березня 2017 року, підстава внесення запису - рішення індексний номер 34531429 від 30 березня 2017 року.

Норми права та оцінка суду фактичним обставинам справи і позиціям сторін.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 належала земельна ділянка площею 7,160 га, що знаходиться в с. Розаліївка Білоцерківського району та цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вона увійшла до складу спадщини після неї. Позивачі прийняли спадщину після ОСОБА_8 .

Отже, вона належить їм з часу відкриття спадщини, тобто з 23 жовтня 2007 року .

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину врегульований Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Отже, в разі, якщо відомості про земельну ділянку не містяться у Державному земельному кадастрі, нотаріус не має права видавати свідоцтво про право спадщину на неї.

Посилання представника відповідача - ОСОБА_6 на лист Міністерства юстиції України № 31-32/69 від 25 березня 2010 року, в якому роз`яснено, що відсутність кадастрового номеру не може бути підставою для відмови у видачі нотаріусами свідоцтв про право на спадщину, суд відхиляє, адже Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений пізніше - 22 лютого 2012 року.

Як встановлено судом, відомості про земельну ділянку, яка увійшла до складу спадщини після ОСОБА_8 до Державного земельного кадастру не вносились. З метою оформити спадкові права на земельну ділянку, яка увійшла до складу спадщини після ОСОБА_8 , на замовлення ОСОБА_1 розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення її меж в натурі (на місцевості), яка разом із заявою подана до Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області.

Відповідно до рішення Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області, ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка увійшла до складу спадщини після ОСОБА_8 , у зв`язку із тим, що вона накладається на земельну ділянку площею 3,5801 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0075 на 50,0009%.

Вона належить ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 серпня 2015 року після ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 230). Запис про неї як власника внесений до Державного реєстру прав на нерухоме майно 12 серпня 2015 року за № 10773105 індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 23608940 від 15 жовтня 2013 року.

В свою чергу, ОСОБА_9 набула її у власність на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області № 149 від 28 травня 2013 року.

Таким чином, частина земельної ділянки, яка увійшла до складу спадщини після ОСОБА_8 та право на спадкування якої позивачі отримали право і не можуть його реалізувати, перебуває у власності ОСОБА_6 .

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд зазначає, що прийнявши розпорядження про передачу у власність ОСОБА_9 земельної ділянки площею 3,5801 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0075 позбавила позивачів права на частину спадщини, яка лишилась після ОСОБА_8 .

Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області погодилась із позицією позивачів. ОСОБА_6 або його представником, правильність даних технічної документації виготовленої на замовлення ОСОБА_1 під сумнів не ставилась.

Отже, суд вважає, що розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області за № 149 від 28.05.2013 року частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_9 та передачі їй у власність земельної ділянки площею 3,5801 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, порушує права позивачів на оформлення спадщини, яка лишилась після ОСОБА_8 ..

Таким чином, його слід визнати недійсним.

У зв`язку із цим, земельна ділянка площею 3,5801 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0075 , не може входити до складу спадщини після ОСОБА_9 .

Таким чином, суд вважає за необхідне скасувати запис в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про неї, згідно якого її власником є ОСОБА_6 .

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Згідно пп. 3 п. 50 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» № 1051 від 17 жовтня 2012 року, номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно ч. 4 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до п. 60 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» № 1051 від 17 жовтня 2012 року, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Як встановлено судом, при державній реєстрації земельної ділянки площею 3,5801 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_9 відкрито Поземельну книгу з присвоєнням кадастрового номеру: :01:002:0075 та внесено запис про її реєстрацію до Державного реєстру земель.

Суд зазначає, що їх наявність створить перешкоди у можливості позивачам провести реєстрацію земельної ділянки, яка увійшла до складу спадщини після ОСОБА_8 , розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації на підставі яких вони внесені підлягає скасуванню.

Таким чином, суд вважає, що Поземельну книгу з присвоєнням кадастрового номеру: :01:002:0075 та запис про її реєстрацію до Державного реєстру земель належить скасувати.

Разом з тим, як встановлено судом, згідно договору оренди землі від 01 лютого 2017 року укладеного між ОСОБА_6 та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Розаліївський» земельна ділянка площею 3,5801 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:002:0075 передана в оренду на 10 років.

Відповідно ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Відповідно ст.17 Закону України «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст.ст.181,190 ЦК України, земельна ділянка є нерухомим майном.

Відповідно до п.1 ч.1. ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є право володіння.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають речові права - право оренди земельної ділянки.

Суд зазначає, що сільськогосподарський виробничий кооператив «Розаліївський», на підставі договору оренди землі, тобто відплатним договором, набув у володіння спірну земельну ділянку (добросовісний набувач).

Відповідно до п.2 ч.1. ст.399 ЦК України, право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п.3 ч.1. ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Суд зазначає, що наведені обставини свідчать про те, що земельна ділянка, яка увійшла до складу спадщини після ОСОБА_8 , вибула з володіння власника/спадкоємців на підставі незаконного розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації, поза його/їх волею й він/вони мають право витребувати його від добросовісного набувача.

Таким чином, суд вважає за необхідне витребувати із незаконного володіння сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,5801 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області кадастровий номер :01:002:0075 .

У зв`язку із цим, запис про неї із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право належить скасувати.

Отже, позивачами доведено обставини на які вони посилаються, позовні вимоги ґрунтуються на законі.

Таким чином, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Білоцерківської районної державної адміністрації, ОСОБА_6 , сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський», третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання розпорядження недійсним скасування державних реєстрацій та витребування земельної ділянки, - задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області за № 149 від 28 травня 2013 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_9 та передачі їй у власність земельної ділянки площею 3,5801 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за № 10773105 від 12 серпня 2015 року, підставою виникнення якого є свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2524 від 12 серпня 2015 року видане на ім`я ОСОБА_6 , виданого нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Малькевич Л.В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23608940 від 15 жовтня 2013 року

Витребувати із незаконного володіння Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Розаліївський» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,5801 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Розаліївської сільської ради Білоцерківського району Київської області кадастровий номер :01:002:0075 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про інше речове право - право оренди земельної ділянки за № 19717272 від 27 березня 2017 року, підставою виникнення якого є договір оренди землі від 01 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_6 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Розаліївський» зареєстрований державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Ярмолою І.І., підстава внесення запису - рішення індексний номер 34531492 від 30 березня 2017 року.

Скасувати в Державному реєстрі земель запис про реєстрацію земельної ділянки :01:002:0075 та Поземельну книгу :01:002:0075 .

Рішення набирає законної сили в порядку встановленому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів.

Строк на апеляційне оскарження починає свій перебіг від дня складання повного рішення суду та може бути поновлений на підставах визначених ч. 2,3 ст. 354 ЦПК України.

Скорочене рішення складене та проголошене - 07 серпня 2019 року.

Повне рішення суду складене - 19 серпня 2019 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІ. Д. Дубановська