Справа № 128/1769/19
Провадження № 22-ц/801/2679/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 рокуСправа № 128/1769/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Марчук В.С., Матківської М.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №128/2679/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року, яке ухвалене суддею Карпінською Ю.Ф. в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області, о 12 год 20 хв, повний текст складено 11 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з 31 липня 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2014 року було розірвано. В шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачем.

02 червня 2015 року вона зареєструвала шлюб з громадянином Республіки Молдова ОСОБА_5 і змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на «ОСОБА_1». В період цього шлюбу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дочка ОСОБА_7 . Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2018 року (справа №142/463/18) шлюб між ними було розірвано. Дочка після розірвання шлюбу залишилась проживати з ОСОБА_1 .

Судовим наказом Вінницького районного суду Вінницької області від 31 травня 2018 року (справа №128/1346/18) з неї було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з 21 травня 2018 року.

Позивач вказує, що звернувшись з заявою про видачу судового наказу, відповідач ОСОБА_2 приховав від суду, що на її утриманні знаходиться малолітня дочка, тому ця інформація не була врахована судом при визначенні розміру аліментів. Судовий наказ не виконувався деякий час, оскільки вона була зайнята доглядом за своєю меншою малолітньою дитиною і не працювала. В зв`язку з цим виникла заборгованість по аліментах. Нещодавно працевлаштувалась і судовий наказ був направлений на виконання за місцем її роботи, де проводиться стягнення аліментів та заборгованості, в розмірі 50% місячного заробітку. Також, крім сплати аліментів та заборгованості по них, вона та її батьки несуть додаткові витрати по утриманню сина.

За час, що минув з моменту винесення судового наказу, змінились її сімейний та матеріальний стан, а саме: за цей період було розірвано її шлюб з другим чоловіком і з того часу вона сама утримує малолітню дочку ОСОБА_8 , а батько дитини виїхав на батьківщину в Молдову, місце його перебування їй невідоме, дитиною він не цікавиться і не бере участі в її утриманні. Таким чином, в даний час вона має на утримані двох дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Для того, щоб утримувати дочку та сплачувати аліменти на сина, в зв`язку з відсутністю роботи за місцем реєстрації в с. Трибусівка, вона, в пошуках роботи, переїхала з дочкою в м. Вінницю де вимушена винаймати житло за договором найму. Орендна плата становить 3000 грн в місяць, а також вона сплачує комунальні послуги.

Отже позивач просила суд зменшити розмір стягуваних з неї аліментів за судовим наказом від 31 травня 2018 року на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина ОСОБА_8 . Також вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає судом першої інстанції не надано правильної правової оцінки підставам, обставинам та доказам щодо зменшення розміру аліментів, порушено норми матеріального та процесуального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , стягнути судові витрати.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів, сімейний стан позивача, як платника аліментів, змінився та в неї народилася ще одна дитина, яка нарівні з дитиною від першого шлюбу потребує належного матеріального забезпечення, позивач проживає в м. Вінниці та винаймає на умовах оренди житло, є її єдиним утримувачем, що з урахуванням стягнутих аліментів, суттєво впливає на її матеріальний стан.

Колегія суддів, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_2 з 31 липня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2014 року (справа №127/16658/14-ц) було розірвано. Рішення набрало законної сили 12 вересня 2014 року (а.с.7).

У період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 березня 2007 року (а.с.6).

02 червня 2015 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на «ОСОБА_1». Заочним рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 02 жовтня 2018 року (справа №142/463/18) шлюб між ними було розірвано (а.с.8 - 9).

В шлюбі з ОСОБА_10 у позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12 серпня 2015 року (а.с.5).

31 травня 2018 року Вінницьким районним судом Вінницької області (справа №128/1346/18) було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 травня 2018 року (а.с.10 - 11).

Як вбачається з довідки №233, виданої виконкомом Трибусівської сільської ради Піщанського району Вінницької області від 13 червня 2019 року, за адресою: по АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

05 січня 2018 року ОСОБА_1 було укладено договір оренди житла строком з 05 січня 2018 року по 05 липня 2019 року та орендною платою в розмірі 3000 грн в місяць (а.с.15), без урахування комунальних платежів та інших послуг.

Піщанським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при примусовому виконанні судового наказу №128/1346/18 від 18 липня 2018 року щодо боржника ОСОБА_11 були застосовані тимчасові обмеження, що підтверджується копіями постанов у ВП № 57143166 від 11 березня 2019 року (а.с.34, 36, 38, 40).

Згідно довідки №49, виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад №13 Вінницької міської ради» від 09 серпня 2019 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно відвідує даний дошкільний навчальний заклад з 08 січня 2019 року (а.с.51).

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положення частини 1 статті 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Колегія суддів також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував зміну сімейного та матеріального стануплатника аліментів, зокрема народження у позивача дочки, а також те, що позивач орендує житло з малолітньою дочкою, за яке сплачує кошти, а тому доводи апеляційної скарги в тому, що позивач не довела зміни в її матеріальному становищі в бік погіршення, спростовуються вищевикладеним.

Також апеляційний суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки з утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що визначення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, відповідає інтересам обох дітей позивача, а також не порушує прав сторін, на які покладено рівний обов`язок з утримання дитини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині, отже рішення суду першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Марчук В.С.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.