ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Суха Балка",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ярошевського Олексія Тарасовича, на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року, ухваленого суддею Борис О.Н. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В :

У ждовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" (надалі- ПрАТ "Суха Балка" ) про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 4 роки 8 міс. працював на посаді прохідника ПрАТ «Суха Балка». Через підвищений рівень вібрації на робочому місці отримав професійне захворювання, що спричинило втрату професійної працездатності у розмірі 45%, що встановлено висновком МСЕК у червні 1995 року. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він відчуває біль у суглобах, загальну слабкість, просив суд стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 160000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 22000 грн., без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. Стягнуто на користь держави витрати судового збору по 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ярошевський О.Т., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин справи, яке має значення для вірного вирішення спірного питання, просить рішення суду змінити та збільшити розмір стягнутої моральної шкоди до заявленого у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Суха Балка» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, урахувавши період роботи позивача на підприємстві, який становить 5 років із загального періоду роботи у шкідливих умовах більше 18 років.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно записів, що містяться в трудовий книжці ОСОБА_1 працював підземним бурильником, прохідником в період з 18.08.1986 по 01.02.1988 рік, з 02.03.1992 по 13.10.1995 рік на підприємстві відповідача.

13.10.1995 року був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с.6-8).

Відповідно до акту №60 розслідування професійного захворювання від 31.05.1995 професійне захворювання (вібраційна хвороба 1 ст., двосторонні кохлеарний неврит) у ОСОБА_1 виникло за час роботи в підземних умовах, зокрема на підприємстві відповідача (шахта Ювілейна) за професією прохідник 4 роки 8 місяців(загальний стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 18 років 7 місяців), тривала робота в умовах високого рівня шуму бурильної машини, тривала робота з вібраційними інструментами(а.с.9-10).

Витягом з акту ВТЕК від 13.06.1995 ОСОБА_1 встановлена ступінь втрати професійної працездатності 45% та третю групу інвалідності первинно починаючи з 13.06.1995 по 01.07.1996 (а.с. 11).

Відповідно до наданих позивачем виписних епікризів та довідок медичних закладів, він тривалий час знаходилася на лікуванні з приводу отриманого професійного захворювання (а. с. 13-17).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане професійне та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується представником позивача лише в частині визначеного судом розміру компенсації моральної шкоди.

Згідно вимог п.3,4 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1 - 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди.

Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому ОСОБА_2 стійкої втрати професійної працездатності.

Оскільки позивачу первинно висновком МСЕК встановлено 45% втрати професійної працездатності у червні 1995 р., тобто встановлено наявність пошкодження здоров`я внаслідок професійного захворювання, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, колегія суддів приходить до висновку, що до правовідносин сторін мають застосовуватися Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджені Постановою КМУ №472 від 23.06.1993 року, якими позивач обґрунтовував заявлені вимоги.

У відповідності до положень п.11 цих Правил моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

Згідно зі ст. 440-1 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Таким чином, згідно зі ст. 440-1 ЦК Української РСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, встановлено обмеження мінімального розміру відшкодування моральної шкоди не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати та максимального розміру відшкодування моральної шкоди, що не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати (п. 11 Правил).

Колегія суддів погоджується із висновком суду про доведеність матеріалами вину відповідача, у виникненні у позивача професійного захворювання.

Як видно з Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 31 травня 1995 року, причиною виникнення у позивача професійного захворювання визначено вплив завищеного рівня загальної вібрації бурових машин (а.с.9).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Вищезазначені вимоги закону у поєднанні зі статтями 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, та враховувати засади розумності, виваженості й справедливості.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на час розгляду справи становить 4173 грн., тобто мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, який відповідає 100% стійкої втрати працездатності, дорівнює 20865,00 грн., а максимальний 834600,00 грн.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність вперше у розмірі 45%. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, біль у суглобах, обмежує його рух, що призводить до дискомфорту, порушено звичайні зв`язки, що вимагає від нього додаткових зусиль.

Тому, на думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди в сумі 22000 грн., є дещо заниженим. Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставин справи пропорційним з отриманим ушкодженням, та відсотку втрати працездатності визначити розмір компенсації моральної шкоди в сумі 75000 грн., який буде відповідати засадам справедливості, не призведе збагаченню позивача за рахунок відповідача та не поставить у вкрай скрутне положення відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ярошевського Олексія Тарасовича , задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди стягнутої з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка" на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 22000 грн. до 75000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 грудня 2019 року.

Головуючий:

Судді: