Провадження № 2/752/7152/19
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

20.12.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року представник позивача АТ «Укрпошта" в особі Київської міської дирекції звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача шкоду, завдану під час неналежного виконання ними трудових обов`язків в сумі 100000,00 грн., а також судовий збір в сумі 1921,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 10.10.2018 року відповідача ОСОБА_1 було прийнято до Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» на посаду начальника відділення зв`язку К-187. Відповідач ОСОБА_2 з 27.09.2018 року працювала у відділенні зв`язку Київ-187 Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» на посаді оператора 2 класу, а з 01.11.2018 року - на посаді заступника начальника відділення поштового зв`язку Київ-187. 10.10.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого вона взяла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених їй від позивача матеріальних цінностей, у зв`язку з чим було підписано відповідне зобов`язання. Відповідачем ОСОБА_2 01.11.2018 року було підписано ідентичний договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який містить такі ж зобов`язання. В ході проведення звірки та закриття звітного періоду (грудень 2018 року) по відділенню поштового зв`язку Київ-187 ЦПЗ № 1 працівниками дільниці обробки та контролю первинної документації було встановлено розбіжність між сумами коштів висланого підкріплення з головної каси ЦПЗ № 1 та суми підкріплення, яка становить 100000,00 грн., відображеної у касовому звіті відділення поштового зв`язку Київ-187. На підставі перевірки виробничих та касових документів було встановлено, що з головної каси до КПЗ Київ 187 було затверджено до висилки кошти з призначенням виплати пенсії в сумі 420000,00 грн. За отримання в повному обсязі грошової готівки вчинена розписка відповідачами. З ВПЗ 187 актів нестач/надлишків отриманих коштів не надходило. 11.01.2019 року була проведена позапланова перевірка ВПЗ Київ 187, за результатами якої в касі виявлено нестачу в сумі 100057,00 грн., з яких нестача в сумі 57,00 грн. була погашена, та нестача в сумі 100000,00 грн. за рахунок збільшення суми підкріплення на виплату пенсії за 18.12.2018 року, не погашена. В ході проведення службового розслідування, було встановлено, що начальник ВПЗ Київ 187 ОСОБА_1 та заступник начальника ВПЗ Київ 187 ОСОБА_2 не забезпечили належний облік грошових коштів, інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій та збереження грошових коштів, що призвело до виникнення нестачі грошової готівки в сумі 100000,00 грн., яка не погашена. Оскільки відповідачі спричинили позивачу збитки, останній за захистом свого порушеного права звернувся до суду із вказаним позовом та просить суд стягнути зазначені матеріальні збитки солідарно з відповідачів на користь позивача в примусовому порядку.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник позивача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідачі відзив на позов до суду не подали. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.10.2018 року відповідача ОСОБА_1 було прийнято до Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» на посаду начальника відділення зв`язку К-187.

Відповідач ОСОБА_2 з 27.09.2018 року працювала у відділенні зв`язку Київ-187 Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» на посаді оператора 2 класу, а з 01.11.2018 року - на посаді заступника начальника відділення поштового зв`язку Київ-187.

10.10.2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого вона взяла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених їй від позивача матеріальних цінностей, у зв`язку з чим було підписано відповідне зобов`язання.

Відповідачем ОСОБА_2 01.11.2018 року було підписано ідентичний договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, який містить такі ж зобов`язання.

В ході проведення звірки та закриття звітного періоду (грудень 2018 року) по відділенню поштового зв`язку Київ-187 ЦПЗ № 1 працівниками дільниці обробки та контролю первинної документації було встановлено розбіжність між сумами коштів висланого підкріплення з головної каси ЦПЗ № 1 та суми підкріплення, яка становить 100000,00 грн., відображеної у касовому звіті відділення поштового зв`язку Київ-187.

На підставі перевірки виробничих та касових документів було встановлено, що з головної каси до КПЗ Київ 187 було затверджено до висилки кошти з призначенням виплати пенсії в сумі 420000,00 грн. За отримання в повному обсязі грошової готівки вчинена розписка відповідачами. З ВПЗ 187 актів нестач/надлишків отриманих коштів не надходило.

11.01.2019 року була проведена позапланова перевірка ВПЗ Київ 187, за результатами якої в касі виявлено нестачу в сумі 100057,00 грн., з яких нестача в сумі 57,00 грн. була погашена, та нестача в сумі 100000,00 грн. за рахунок збільшення суми підкріплення на виплату пенсії за 18.12.2018 року, не погашена.

В ході проведення службового розслідування, було встановлено, що начальник ВПЗ Київ 187 ОСОБА_1 та заступник начальника ВПЗ Київ 187 ОСОБА_2 не забезпечили належний облік грошових коштів, інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій та збереження грошових коштів, що призвело до виникнення нестачі грошової готівки в сумі 100000,00 грн., а також було встановлено, що недотримання зазначеними працівниками вимог Регламенту процесу «Проведення контролю документів та операцій ВПЗ працівниками ДОКПД», Інструкції про здійснення касових операцій, корегувальних операцій щодо прийнятих платежів від населення, інших фінансових послуг та відображення таких операцій у програмному забезпечення ПАТ «Укрпошта» та незадовільна організація роботи по контролю за первинними касовими документами та відсутність належного контролю за дотриманням працівниками ДОКПД та ВПЗ діючих нормативних документів на рівні ЦОФС, - також вплинуло на несвоєчасне виявлення невідповідності.

Положеннями ч.1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1126 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків (стаття 130 КЗпП України).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», для вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, суду необхідно з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Згідно зі ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Статтею 134 КЗпП України передбачено випадки повної матеріальної відповідальності працівників, зазначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі організації, зокрема у випадках коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому на зберігання або для інших цілей.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" № 14 від 29.12.1992, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Постановою Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12 вересня 1991 р. N 1545 визначено, що на території України діють законодавчі акти СРСР, якщо вони не суперечать Конституції і законам України.

Відповідно до Переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. N 447/24, роботи з приймання й обробки для доставки (супроводу) вантажу, багажу, поштових відправлень та інших матеріальних і грошових цінностей, їх доставки (супроводу), видачі (здачі) цінностей, містяться у зазначеному Переліку.

Згідно зі ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем доведено, що відповідачі перебували у трудових відносинах з АТ "Укрпошта", згідно посадової інструкції та відповідних договорів на них було покладено обов`язки щодо забезпечення збереження ввірених грошових коштів, поштових відправлень, умовних та товарно-матеріальних цінностей та виробничої документації ВПЗ, будучи особами, що несуть повну матеріальну відповідальність за схоронність матеріальних цінностей, відповідачі порушили посадові обов`язки, чим спричинили позивачу збитки, актом службового розслідування встановлено наявність вини відповідачів у незбереженні матеріальних цінностей.

Відповідно до встановлених актом службового розслідування та інших документів, розмір матеріальної шкоди, завданої підприємству склав суму в розмірі 10000,00 грн.

Стороною відповідачів в ході розгляду справи не надано суду доказів на спростування обгрунтувань та доводів позову, як і не надано доказів відшкодування завданих матеріальних збитків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача надано суду переконливі докази на підтвердження обґрунтувань позовних вимог, які стороною відповідачів не спростовані, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частинах слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1921,00 грн., тобто по 960,50 грн. з кожного.

На підставі викладеного, та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції, - матеріальну шкоду в сумі 100000 (сто тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції, - в рівних частинах судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп., тобто по 960 грн. 50 коп. з кожної.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні ім`я та найменування сторін:

позивач - Акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Київської міської дирекції, , адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 22;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Голосіївським РУГУМВС України в м. Києві 22.01.2004 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Народницьким РВ УМВС Укра/їни в Житомирській області 05.09.2009 р., проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Н.П. Чередніченко Чередніченко