ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7590/19 Справа № 203/2184/17 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі, припинення права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі, припинення права власності.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 04 вересня 2014 року П`ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №5-425. ОСОБА_2 є власником 2/5 частин вказаної квартири. ОСОБА_3 є власником 1/5 частини спірної квартири. 1/5 частина вказаної квартири належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкоємцями першої черги за законом на зазначену частку квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до технічного паспорту 1994 року квартира АДРЕСА_1 складається із 4-х кімнат жилою площею 54,9 кв.м. у тому числі: кімната площею 16,8 кв.м., кімната площею 11,3 кв.м., кімната площею 11,4 кв.м., кімната площею 15,4 кв.м., кухня площею 14,8 кв.м., ванна кімната площею 5,2 кв.м., вбиральня 2,5 кв.м., коридор 18,7 кв.м., вбудована шафа 3,5 кв.м., лоджія 6,2х0,5 =3,1 кв.м., загальна площа квартири 102,7 кв.м. Відповідачі зареєстровані та проживають у спірній квартирі. ОСОБА_1 зазначає, що після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона не має можливості володіти та користуватися своєю власністю. ОСОБА_2 змінила замки на вхідних дверях до квартири, ключі від нових замків позивачці не надає. Спільної згоди щодо користування спірним майном між нею та відповідачами не досягнуто. Позивач вважає, що в судовому порядку можливо виділити їй в натурі із спільної часткової власності 1/5 частку спірної квартири. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд виділити їй в натурі 1/5 частини квартира АДРЕСА_1 , а саме: житлової кімнати площею 16,8 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., передпокою площею 1,8 кв.м., припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на спірну квартиру.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі, припинення права власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 19 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення її позовних вимог, посилаючись на не правильне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно із ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Аналіз приведених норм свідчить про наділення співвласника нерухомого майна правом на виділ в натурі належної йому частки, проте таке право, безумовно, обмежується можливістю реалізувати це технічно. У випадку неможливості виділити в натурі частку у майні законом передбачено сплату такому співвласникові іншими власниками відповідної грошової компенсації. При цьому вимога про таку компенсацію, у розумінні частин 1, 3 статті 13 ЦПК, має бути заявлена у відповідній позовній заяві, а сама компенсація - носить винятково добровільний (з боку платників) характер.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №287 від 10 березня 1994 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого П"ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 25 квітня 1995 року, власником 1/5 частини вказаної квартири була ОСОБА_5 (а.с.9).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.64).

На теперішній час відповідач ОСОБА_2 є власником 3/5 частин квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло (1/5 частина), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , виданого 04 вересня 2014 року П`ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №5-425 (1/5 частина) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4 , виданого 20 березня 2018 року П`ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №5-125 (1/5 частина) (а.с.11, 9, 60, 222).

Відповідач ОСОБА_3 є власником 1/5 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 є власниками 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , виданого 04 вересня 2014 року П`ятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №5-425 (а.с.9, 10).

Відповідно до технічного паспорту 1994 року квартира АДРЕСА_1 складається із 4-х кімнат жилою площею54,9 кв.м. у тому числі: кімната площею 16,8 кв.м., кімната площею 11,3 кв.м., , кімната площею 11,4 кв.м., кімната площею 15,4 кв.м., кухня площею 14,8 кв.м., ванна кімната площею 5,2 кв.м., вбиральня 2,5 кв.м., коридор 18,7 кв.м., вбудована шафа 3,5 кв.м., лоджія 6,2х0,5 =3,1 кв.м., загальна площа квартири 102,7 кв.м. (а.с.12, 13).

У спірній квартирі зареєстровані та фактично мешкають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 14).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просила суд виділити їй в натурі 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , а саме: житлової кімнати площею 16,8 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., туалету площею 1,2 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., передпокою площею 1,8 кв.м. (а.с.2-6, 29-32).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2018 року у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.108).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи №542/543-18 від 01 жовтня 2018 року площа приміщень житлового будинку, які підлягають розподілу - 102,7 кв.м. 1/5 частка від загальної площі приміщень, які підлягають розподілу складає - 20,54 кв.м. Виділ в натурі 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 неможливий.

Висновком визначено можливий варіант користування квартирою та можливий варіант поділу з відхиленням від ідеальних часток співвласників - із збільшенням частки позивача до 36/100 за рахунок зменшення частки відповідачів до 64/100 (а.с.115-124).

Після надходження висновку експерта позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги не уточнювала та не змінювала. Із клопотанням про призначення додаткової судової експертизи у справі до суду першої інстанції не зверталася.

За таких обставин, враховуючи, що згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи виділ в натурі належної позивачу ОСОБА_1 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 - неможливий, із позовними вимогами про визначення порядку користування квартирою, поділу квартири позивач до суду першої інстанції у даній справі не зверталася, суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виділення їй 1/5 частини квартири в натурі, припинення права власності.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просила виділити їй в натурі 8/25 частин вказаної спірної квартири, а відповідачам виділити 17/25 частин квартири та просила стягнути з неї на користь відповідачів 146 826 грн. відповідно до часток у спільній частковій власності (а.с.173-180).

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Посилання в апеляційній скарзі на висновок експерта додаткової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 05 липня 2019 року, виготовлений на замовлення ОСОБА_1 , та згідно якого можливий варіант розподілу 8/25 частин позивачу Ткаченко ПА.Ю. та відповідачам - 17/25 частин апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вказаний висновок був виготовлений на замовлення ОСОБА_1 вже після ухвалення оскаржуваного рішення суду від 19 червня 2019 року у даній справі та з позовними вимогами у даній справі до суду першої інстанції про виділ в натурі позивачу 8/25 частин спірної квартири а відповідачам виділити 17/25 частин квартири та про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідачів 146 826 грн. відповідно до часток у спільній частковій власності позивач ОСОБА_1 не зверталася, такі вимоги взагалі не буди предметом розгляду у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді