Справа № 754/9841/19
У Х В А Л А

Іменем України

21 серпня 2019 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Козловець К.П.

за участю позивач ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника позивачки - адвоката Барабаша О.В.

розглядаючи у судовому засіданні цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області про визнання місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

05.08.2019 через канцелярію суду представником відповідача було заявлено клопотання про залишення без розгляду позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області, оскільки в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №754/9841/19 із спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

12.08.2019 через канцелярію суду представником третьої особи було подано заяву про неналежну третю особу, в якій зазначено, що в місті Бровари повноваження органу опіки та піклування покладено на Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, а тому саме виконавчий комітет і є належною третьою особою. Також зазначили, що Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 26.03.2019 на звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про питання визначення місця проживання дітей надано висновок про доцільність визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. Крім того, в провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває розглядається справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визначення місця проживання дітей. А в провадженні Броварського міськрайонному суді Київської області за №361/3111/19 розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення № 389 від 26.03.2019. І є також ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 13.06.2019 по вище зазначеній справі № 754/2053/19 про зупинення провадження до розгляду справи №361/3111/19.

В судовому засіданні позивач підтвердив, все що зазначено в заяві третьої особи, надав суду клопотання про зупинення провадження до розгляду справи № 754/2053/19.

В судовому засіданні представник відповідачки та сама відповідач підтримали зазначені факти в заяві третьої особи та своє клопотання про залишення позову без розгляду.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що позивач своїми процесуальними правами зловживав, з наступних підстав.

ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі "Філіс проти Греції" (рішення від 17.10.1996) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями Суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суб`єктивні процесуальні права мають здійснюватися в найбільш економічний спосіб. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату.

Принцип процесуальної економії полягає не лише в швидкому вирішенні спору при максимально спрощеній судовій процедурі як для суду так і для учасників процесу, але і в розумному поєднанні необхідності розгляду декількох позовів в рамках одного провадження з істотним ускладненням вивчення матеріалів справи, дослідження наданих доказів, у зв`язку із збільшенням їх кількості, а так само розрахунків ціни позову та інших його складових.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф (ч. 1 ст. 144 ЦПК України).

Визначення поняття зловживання процесуальними правами надане у ст. 44 ЦПК України. До дій, які суд може визнати зловживанням процесуальними правами, законодавець відносить, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно із ст. 143 ЦПК України, передбачені підстави та порядок застосування заходів процесуального примусу, зокрема, це є процесуальними діями, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Суд вважає, що позов подано штучно, оскільки наявність доказів того, що існують позовні вимоги між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №754/9841/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області про визначення місця проживання дітей.

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області за №361/3111/19 розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення № 389 від 26.03.2019.

Також, встановлено, що за заявою ОСОБА_1 , Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.06.2019 по зазначеній вище справі № 754/2053/19 зупинено провадження до розгляду справи №361/3111/19.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 усвідомлюючи про судові засіданні в різних судах між тими самими сторонами та про той самий предмет, знаючи належну третю особу, подав позовну заяву до Деснянського районного суду з неналежною третьою особою без послідовного процесуального вирішення спору.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про застосування заходу процесуального примусу до позивача ОСОБА_1 у вигляді попередження, оскільки останній зловживає процесуальними правами. Суд вважає, що звернення до суду позивача в даному провадженні, це поведінка, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ.

Отже, аналізуючи викладене вище, суд дійшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області про визнання місця проживання дітей необхідно залишити без розгляду.

Враховуючи, що позовна заява на підставі зловживання процесуальними правами залишена судом без розгляду, клопотання позивача про зупинення провадження по справі не підлягає задоволенню.

Керуючись Європейською Конвенцією з прав людини, ст. 2, 44, 143, 144, 257 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області про визнання місця проживання дітей - залишити без розгляду.

Застосувати заходи процесуального примусу відносно ОСОБА_1 у вигляді попередження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 21.08.2019.

Суддя В.В. Бабко