Справа № 446/1508/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2019 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Костюк У. І.
з участю секретаря Коваль В.А.
представника третьої особи Дмітрієва О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третіх осіб Добротвірської селищної ради, Кам`янка -Бузького району Львівської області, служби у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд до ОСОБА_1 , третіх осіб Добротвірської селищної ради Кам`янка -Бузького району Львівської області, служби у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно договору дарування від 06.08.2018, та проживає в ній, однак зареєстрований в с. Сілець Кам`янка-Бузького району Львівської області. З 2005 року у вказаній квартирі також зареєстрована дружина його брата ОСОБА_1 , однак вона та її син фактично проживають в Сілець по АДРЕСА_2 . Він є інвалідом І групи, за ним здійснюють догляд стороні люди, він сплачує комунальні послуги. Відтак ОСОБА_1 , будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, перешкоджає йому як власнику квартири розпоряджатися своїм житлом. Відповідач добровільно знятись з реєстрації не бажає, тому він звернувся до суду.
Відповідачем 23.10.2019 подано відзив на позовну заяву, якій вона просить в задоволенні позову відмовити, мотивуючи відзив тим, що за адресою АДРЕСА_1 . АДРЕСА_3 вона проживала разом із сином, також з чоловіком та позивачем постійно протягом 20 років. Однак, у зв`язку із тим, що житлова площа квартири була та є малою для проживання, оскільки в квартирі проживали її чоловік ОСОБА_3 , свекор ОСОБА_4 , свекруха ОСОБА_5 , а також позивач, вони з сином періодично проживали у її батьків в АДРЕСА_2 . Крім того, позивачем не додано підтвердження того, що вона не проживає за місцем реєстрації.
В судове засідання позивач подав заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, просив позов задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на мотиви викладені у відзиві, просила в позові відмовити.
Представник третьої особи ОСОБА_6 О ОСОБА_7 В ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в позові відмовити.
Представник третьої особи Добротвірської селищної ради подав заяву, через канцелярію суду, про розгляд справи у відсутності представника, не заперечує проти задоволення позову за наявності правових підстав.
Заслухавши відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2018.
Відповідно до довідки виданої 18.10.2019 за №946, ДКП «ПОЖ» у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наймач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , невістка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук.
Відповідач вселилася у належну ОСОБА_2 квартиру, як член сім`ї з 01.11.2005, тому відповідач у встановленому законом порядку набула права користування вказаною квартирою.
Зі змісту позовної заяви та встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини стосовно користування жилим приміщення.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Звертаючись із позовними вимогами позивач ОСОБА_2 посилається на те, що відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , він сам оплачує комунальні послуги. Вказує, що відповідач, перешкоджає йому як власнику квартири розпоряджатись своїм житлом.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно дост. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Права власника житлового будинку, квартири визначеніст. 383 ЦК Українитаст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно дост. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до положень норм ст. ст.16,391,386 ЦК Українивласник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Статтею 47 Конституції Українипередбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із частиною четвертоюстатті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»та ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(даліКонвенція) і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини (даліЄСПЛ), як джерело права.
Визнання особи такою, що втратила право на користування житлом можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того,чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.
Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8Конвенції.
Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення стосовно такої особи статті 8 Конвенції.
Отже, врахування пропорційності, яке є принципом цивільного судочинства (пункт 6 частини третьої статті2, стаття11 ЦПК України), забезпечує розумний баланс між інтересами позивача і відповідачів.
Судом встановлено з матеріалів справи, що позивач є власником квартири АДРЕСА_4 , натомість звернувся до суду із позовом про позбавлення відповідачки права на користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Разом з тим, позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів, які беззастережно ствердили відсутність відповідача за місцем проживання у спірній квартирі без поважних на те причин, а також будь-яких перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, обставин на які він покликається як на підставу позову, тому, в задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третіх осіб Добротвірської селищної ради, Кам`янка -Бузького району Львівської області, служби у справах дітей Кам`янка -Бузької районної державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Добротвірська селищна рада, Кам`янка -Бузького району, Львівської області вул. Івана Франка, 20, смт. Добротвір, Кам`янка -Бузького району, Львівської області, 80411, .

Третя особа: Служба у справах дітей Кам`янка -Бузької районної державної адміністрації, вул. Незалежності, 27, м. Кам`янка -Бузька, Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2019.

Суддя Костюк У.І.