Ухвала

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 761/35501/17

провадження № 61-13918ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Кривцової Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Василенка Ігоря

Валентиновича, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Баранової Т. І., приватного нотаріуса Першої Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, ОСОБА_9, третя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації, про визнання недійсним та скасування реєстрації договору дарування, визнання права власності на частку квартири та витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Баранової Т. І., приватного нотаріуса Першої Київського міського нотаріального округу Змисловської Т. В., ОСОБА_9, третя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації, про визнання недійсним та скасування реєстрації договору дарування, визнання права власності на частку квартири та витребування майна із чужого незаконного володіння.

22 березня 2019 року представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка на даний час належить ОСОБА_9

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року заяву представника ОСОБА_4 про забезпечення позову повернуто на підставі частини девятої статті 153 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Василенка І. В. залишено без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року без змін.

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 адвоката Василенка І. В. на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 26 липня 2019 року касаційну скаргу представника ОСОБА_4 адвоката Василенка І. В. залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме запропоновано сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк представник ОСОБА_4 адвокат Василенко І. В. направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 липня 2019 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 адвокат Василенко І. В., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 частини першої статті 151 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Згідно із частиною девятою статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Повертаючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що вона не відповідає вимогам частини першої статті 151 ЦПК України, а саме не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що повернення заяви про забезпечення позову не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з даною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Посилання касаційної скарги на неврахування судами попередніх інстанцій положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя, безпідставне, оскільки практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової процедури та це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, оскільки апеляційний суд при дослідженні матеріалів справи обґрунтовано, повно та всебічно перевірив доводи та докази, дійшов правильного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали районного суду без змін.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, пятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує пятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, пятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 адвоката Василенка Ігоря

Валентиновича, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Баранової Т. І., приватного нотаріуса Першої Київського міського нотаріального округу Змисловської Тетяни Василівни, ОСОБА_9, третя особа Київське міське бюро технічної інвентаризації, про визнання недійсним та скасування реєстрації договору дарування, визнання права власності на частку квартири та витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Г.

В. Кривцова