Справа № 307/916/14-ц
Провадження № 4-с/307/10/19
УХВАЛА

23 грудня 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії державного виконавця Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаною скаргою.

Посилається на те, що Тячівським районним судом від 27.11.2014 р. позов задоволено та зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення із вказаного житлового будинку.

Зазначене рішення набуло законної сили.

На даний час боржникам стало відомо, що постановами державного виконавця Тячівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 07.03. та 11.03.2019 р. відкрито виконавчі провадження.

11.04.2019 р. державним виконавцем Ференчук В.В. було винесено постанову про залучення працівників Тячівського відділу поліції ГУНП для здійснення дій з примусового виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового будинку.

В подальшому, боржникам стало відомо про повторне призначення державним виконавцем примусового виселення на 24.04.2019 р.

Дані обставини стали відомі заявникам зі слів ОСОБА_3 , яка постійно проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Однак, виконавчий документ на підставі якого проводиться стягнення не відповідає статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» неправильно зазначено адресу місця проживання боржників, не зазначені дати народження боржників, реєстраційні номери облікової картки платника податків боржників, а також не зазначено в якій частині необхідно виконати рішення суду кожному з боржників, при тому, що не зазначено, що обов`язок боржника є солідарним.

У відповідності до ст. 26 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи.

Всупереч зазначеним вимогам до заяв ОСОБА_4 про примусове виконання судового рішення у виконавчих провадженнях №№ 58471788 та 58471792, не додано оригіналів платіжних документів про сплату авансового внеску.

До боржників виконавчі документи не надходили, не вручалися та до їхнього відома будь-яким чином не доводилися.

Державним виконавцем не було надіслано боржникам копії постанов про відкриття виконавчого провадження, не надано строку на добровільне виконання судового рішення, не проінформовано письмово про день і час здійснення примусового виселення.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні у місці здійснення виконавчих дій, оскільки знаходяться за межами України.

Вважає, що факт перебування боржників за межами України є обставиною, що перешкоджає проведенню виконавчих дій, оскільки в силу вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, що підлягає виконанню, є рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, тобто усунути перешкоди у користуванні житловим будинком.

Крім цього, у житловому будинку АДРЕСА_1 , постійно на законних підставах проживає особа, не зазначена у виконавчому документі ОСОБА_3 , відносно якої відсутнє рішення про виселення, а також знаходиться майно, що не належить на праві власності стягувачу ОСОБА_4 , а саме, меблі предмети домашньої обстановки та вжитку, предмети інтер`єру, побутова техніка, особисті речі, грошові кошти, та легковий автомобіль, про долю яких відсутні будь-які вказівки у виконавчих документах.

Просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №№ 58471788 та 58471792 з виконання виконавчого листа № 307/916/14-ц шляхом виселення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а також щодо примусового виселення їх з житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та державний виконавець Тячівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Ференчук В.В. у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали скарги суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 27.11.2014 р. Тячівським районним судом ухвалено рішення, яким зобов`язано ОСОБА_1 і ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення їх із вказаного житлового будинку.

Вказане рішення набуло законної сили.

07.03. та 11.03.2019 р. державним виконавцем Тячівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Грин Ф.М. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень за виконавчими листами № 307/916/14-ц від 13.08.2018 р. про усунення перешкод ОСОБА_4 у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з вищевказаного житлового будинку.

Відповідно до ст. 26 ч. 1 п. 1, ч.ч. 2, 5, 6 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи . Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ст. 66 ч.ч. 1-5 цього ж Закону державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення. Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Частиною 1 ст. 76 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів того, що державний виконавець під час виконання рішення суду діяв у супереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» боржники та їхній представник суду не надали.

Тому, керуючись ст. 447-451 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги адвоката Рішко П.М. поданої в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий В.І. Гримут