Провадження №2/200/2264/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року. Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі: головуючого: судді Томаша В.І., при секретарі Кубрак К.В., розглянув у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечував та вважає за можливе збереження сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 04.07.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Діти проживають разом з матір`ю та батьком по взаємній домовленості.

Сторони припинили шлюбні відносини, та в результаті погіршення сімейного життя спільне господарство не ведуть, втратили любов та повагу один до одного, однак мешкають разом, не дивлячись на те, що сім`я фактично розпалася. Примирення між подружжям неможливе.

Наданий судом неодноразово строк на примирення позитивних результатів не дав.

Таким чином, враховуючи неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх сім`ї, шлюб укладений між ОСОБА_5 відповідно до ст. ст. 105,109-112 СК України підлягає розірванню.

Суд дає критичну оцінку доводам відповідача, висловлені в заяві щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є голослівними та безпідставними і спростовуються матеріалами справи. Судом за клопотанням сторін двічі надавався строк на примирення, загальний термін якого складав понад шести місяців, але будь яких позитивних результатів не відбулося, сторони не примирилися, а навпаки відносини між ними ще погіршилися.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а також інтересам їх дітям, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який укладений 04.07.2003 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 396 розірвати.

Прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити без змін.

Дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з матір`ю.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя

Бабушкінського районного суду

м.Дніпропетровська В.І. Томаш