Номер провадження: 22-ц/813/7273/19
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Колеснікова Г.Я., Цюри Т.В.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, передачу квартири у власність територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2016 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що стосунки між ним та ОСОБА_3 виникли з початку 2008 року, в той час він офіційно не працював та займався різного роду ремонтними роботами в квартирах замовників. Під час ремонту у квартирі АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , яка була самотньою жінкою, вони з нею здружилися, вона постійно скаржилася на відсутність у неї родичів і запропонувала йому проживати з березня 2008 року з нею однією сім`єю. Вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, він здійснював за нею постійний догляд, піклувався про неї, проводив деякі ремонтні роботи у квартирі. В подальшому, як зазначив позивач, 10.10.2012 року ОСОБА_3 зареєструвала його у вказаній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і її похованням теж займався позивач. Однак, після її смерті, звернувшись до нотаріуса за оформленням права на спадщину, він отримав відмову, оскільки не було надано рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. Так позивач просив суд встановити факт його проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю з 01.03.2008 року по день смерті ОСОБА_4 , а саме по 15.07.2013 року та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом (а.с. 4-7). Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Мазун І.А. від 01.09.2016 року було відкрито провадження за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , справа № 521/14695/16-ц (а.с. 24).

17.08.2016 року Одеська міська рада звернулась до ОСОБА_1 з позовом про визнання спадщини після смерті ОСОБА_3 відмерлою та виселення. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував на те, що оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємців за законом і за заповітом у неї немає, то спадщину, яка відкрилася після її смерті та складається з квартири АДРЕСА_1 , слід визнати відумерлою, передати її у власність територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , як особу, що не має правових підстав для проживання (перебування) у зазначеній квартирі(а.с. 85-87). Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Маркарової С.В. від 03.10.2016 року було відкрито провадження за позовом Одеської міської ради, справа № 521/14167/16-ц (а.с. 104).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Мазун І.А.) від 06.12.2016 року було вирішено вище вказані позови ОСОБА_1 (справа № 521/14695/16-ц) та Одеської міської ради (справа № 521/14167/16-ц) об`єднати в одне провадження та присвоїти справі № 521/14695/16-ц (а.с. 131-132).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя Мазун І.А.) від 06.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом вирішено задовольнити частково. А саме встановити факти постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 01 березня 2008 року по день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні іншої частини позову суд вирішив відмовити. Позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою, передачу квартири у власність територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради та виселення суд вирішив залишити без задоволення (а.с. 133-137).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 16.12.2016 року Одеська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування своєї скарги апелянт посилався на те, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, що полягає в неправильному застосуванні судом першої інстанції норм матеріального права, порушенні норм процесуального права, а також у неправильному встановлені обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів. Зокрема, апелянт зазначив, що відповідно до довідки за формою № 1 від 20.01.2016 року ОСОБА_1 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 10.10.2012 року у якості піднаймача, тобто менше одного року до часу відкриття спадщини. Крім того, апелянт зазначає, що свідчення сусідів спадкодавця про те, що в 2008 році ОСОБА_1 переїхав жити в квартиру ОСОБА_3 також не є належними доказами постійного проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому що свідок позбавлений законом можливості встановлювати факт постійного проживання спадкодавця з ОСОБА_1 , тим більш однією сім`єю, як зазначає апелянт, він може в судовому засіданні підтвердити тільки факт або подію перебування позивача за вказаною адресою. Також апелянт вказує на те, що ОСОБА_1 зазначив в своєму позові, що ним були понесені витрати на поховання, однак, як зазначає апелянт, це не може бути підтвердженням факту спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем. На думку апелянта матеріали справи не містять необхідних належних та допустимих доказів у підтвердження вимог ОСОБА_1 про те, що він проживав зі спадкодавцем однією сім`єю з 01.03.2008 року по день смерті спадкодавця. Навпаки, наявні матеріали справи, з точки зору апелянта, є доказами, які свідчать про відсутність у ОСОБА_3 спадкоємців за заповітом і за законом. Тому апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, а позов Одеської міської ради задовольнити (а.с. 142-146).

16 лютого 2017 року рішенням Апеляційного суду Одеської області (головуючий суддя Драгомерецький М.М., судді Артеменко І.А., Черевко П.М.) апеляційну скаргу Одеської міської ради вирішено задовольнити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення яким позовну заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без задоволення. Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини після померлої ОСОБА_3 відумерлою та виселення задовольнити. А саме визнати спадщину після смерті ОСОБА_3 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , та належала їй на праві власності відумерлою. Передати квартиру АДРЕСА_1 у власність територіальної громади м. АДРЕСА_2 в особі Одеської міської ради. Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , як особу, що не має правових підстав для проживання (перебування) в зазначеній квартирі (а.с. 167-171).

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду ОСОБА_5 звернувся з касаційною скаргою, яка надійшла до суду вищої інстанції 23.03.2017 року. ОСОБА_5 просив суд касаційної інстанції скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.02.2017 року та залишити без змін рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року (а.с. 176-179).

Постановою Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 10.07.2019 року (головуючий суддя Петров Є. В., судді Грушицький А. І., Калараш А. А., Литвиненко І. В., Сердюк В.В.) касаційну скаргу ОСОБА_5 вирішено задовольнити частково. Рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року в частині вирішення позову Одеської міської ради до ОСОБА_1 про виселення скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року вирішено залишити без змін (а.с. 225-231). Матеріали цивільної справи № 521/14695/16-ц направлені до апеляційного суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Колеснікова Г.Я., Цюри Т.В.

В судовому засіданні представник ОМР апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_1 та його адвокат проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи після перевірки в касаційному порядку предметом апеляційної перевірки є законність рішенняМалиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року в частині вирішення позову Одеської міської ради до ОСОБА_1 про виселення, оскільки рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року в цій частині було скасовано, а справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року залишено без змін.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки первинний позов про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом було задоволено, то підстави для задоволення зустрічного позову ОМР про виселення відсутні. Надаючи оцінку рішенню суду в цій частині слід враховувати наступне.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року (а.с. 166-171) було задоволено позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини після померлої ОСОБА_3 відумерлою. Визнано спадщину після смерті ОСОБА_3 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , та належала їй на праві власності відумерлою. Передано квартиру АДРЕСА_1 у власність територіальної громади м. АДРЕСА_2 в особі АДРЕСА_2 міської ради. Вказане рішення у вказаному обсязі набрало законної сили. При цьому позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом було залишено без задоволення.

Як вбачається з тексту первинного (а.с. 4-7) та зустрічного позову (а.с. 85-87) позивач, звертаючись до суду наполягав на встановленні факту проживання однією родиною, а відповідач по первинному позову ОМР виходила з того, що вказаний факт не доведений, а тому правових підстав для проживання в спірному житловому приміщенні у позивач відсутні. Виходячи з заявлених підстав та предмету позовів колегія суддів виходить з того, що оскільки звертаючись до суду позивач посилався саме на факт спільного проживання, у встановленні якого було відмовлено, і проживання з такої підстави в спірному житловому приміщенні є неможливим, зустрічні позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, позивач зареєстрований за спірною адресою та приєднав до справи копію довідки про реєстрацію (а.с. 15), з якої вбачається, що він був зареєстрований з 10.10.12 року за спірною адресою в якості піднаймача, а в ІНФОРМАЦІЯ_3 померла власник ОСОБА_6 . В матеріалах справи відсутній відповідний договір найму (піднайму), разом з тим з оглянутого паспорту позивача по первинному позову вбачається, що його реєстрація проведена без часових обмежень. Тобто ОСОБА_1 набув права користування спірним житлом за іншою правовою підставою, яка не була предметом дослідження суду першої інстанції, оскільки знаходилась за межами предмету та підстав заявленого позову. Вказаний недолік не може бути усунутий судом апеляційної інстанції через особливості процесуальної стадії та вимог процесуального закону. Так, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Таким чином, питання про реальне виселення ОСОБА_1 може бути вирішено лише після відповідної оцінки судом його прав щодо спірного майна в контексті договору найму (піднайму) та реєстрації його права на проживання в межах самостійного провадження.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове, яким задовольняє позовні вимоги за заявленими підставами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2016 року в частині вирішення позову Одеської міської ради до ОСОБА_1 про виселення скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Г.Я. Колесніков

Т.В. Цюра

Повний текст постанови виготовлено 24 грудня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

23.12.2019 року м. Одеса