Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 361/8226/15-ц

провадження № 61-30634св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - прокуратура Київської області,

відповідач 2 - Державна казначейська служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Селезньової Т. В. від 02 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Журби С. О., Коцюрби О. П., Мережко М. В. від 15 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Київської області, Державної казначейської служби України, у якому просив визнати факт порушення його конституційних прав державою Україна в особі Броварської міжрайонної (місцевої) прокуратури Київської області у провадженні кримінальної справи № 57-720, а також стягнути на його користь 73 320 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 30 вересня 1997 року міжрайонною Броварською прокуратурою було порушено кримінальну справу № 57-720 щодо посадових осіб АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа», які шахрайськими діями заволоділи коштами громадян, у тому числі, позивача.

ОСОБА_1 вказував на бездіяльність Броварської міжрайонної (місцевої) прокуратури Київської області під час розслідування вищевказаної кримінальної справи, оскільки слідчі органи неодноразово закривали провадження у справі, що залишилось поза увагою відповідача. Крім того, позивач був позбавлений можливості оскаржувати постанови слідчого, бездіяльність слідчих і прокурорів, оскільки жодних повідомлень від слідчих органів та від прокуратури він як потерпілий не отримував.

Посилаючись на те, що внаслідок неналежного контролю за досудовим розслідуванням кримінальної справи з боку прокуратури, його права як потерпілого від злочину порушені, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яку останній просив відшкодувати, задовольнивши позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з недоведеності позивачем факту порушення його прав прокуратурою Київської області у тому числі Броварською міжрайонною (місцевою) прокуратурою.

його вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2017 рокуОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій, ухваливши нове рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано невиконання відповідачем статті 121 Конституції України щодо здійснення нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Апеляційним судом не надано оцінки постанові Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2012 року, де вказано про невиконання слідчими покладеного на них обов`язку розшуку причетних до злочину осіб. Слідчі органи незаконно здійснили перекваліфікацію злочину, що залишилось поза увагою судів. Порушення законних прав позивача виявилось у тому, що ОСОБА_1 не було своєчасно повідомлено щодо існування постанови про закриття справи та призначення дати її розгляду судом. Завдана позивачу моральна шкода виявилась у постійному перебуванні у стресовому стані, що не було предметом дослідження суддів попередніх інстанцій.

Короткий вимог заперечень на касаційну скаргу та узагальнення їх доводів

У жовтні 2017 року прокуратура Київської області подала заперечення на касаційну скаргу, у яких просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, а також причинного зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю органу прокуратури і завданою шкодою, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 26 січня 2016 року скасована Броварської міжрайонної (місцевої) прокуратури Київської області, а розслідування кримінального провадження поновлено. Крім того, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора регулюється процесуальним кримінальним законодавством.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 361/8226/15-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 30 вересня 1997 року порушена кримінальна справа № 57-720 за ознаками злочинів, передбачених частиною першою статтею 148-8, статтею 143 КК України 1960 року (які в подальшому були перекваліфіковані) за фактами порушення випуску (емісії) та обігу цінних паперів і шахрайства з боку службових осіб АТ «Українська інвестиційна компанія «Приватна справа».

19 квітня 2004 року прокуратурою Київської області скасовано постанову СВ Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області від 30 грудня 2003 року про закриття кримінальної справи.

02 липня 2010 року Броварська міжрайонна (місцева) прокуратура Київської області скасувала постанову начальника СВ Броварського РВ ГУ МВС України в Київській від 30 липня 2007 року про зупинення кримінального розслідування.

14 грудня 2010 року за неналежне виконання службових обов`язків під час досудового слідства у кримінальній справі №57-720 відносно начальника СВ Броварського МВ ГУМВС України Київської області порушено дисциплінарне провадження.

Постановами від 05 травня 2011 року, 05 травня 2012 року, 02 липня 2012 року слідчим СВ Броварського МВ ГУМВС України Київської області, за погодженням з Броварською міжрайонною (місцевою) прокуратурою Київської області, справа направлялась до суду для вирішення питання про її закриття за закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судовими рішеннями вказані постанови скасовувались, а справа поверталась на додаткове розслідування.

13 січня 2013 року відомості про вищевказану кримінальну справу внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000477.

Постановою Броварської міжрайонної (місцевої) прокуратури Київської області від 01 лютого 2017 року скасовано постанову СВ Броварського МВ ГУМВС України Київської області про закриття кримінального провадження № 0000477 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У статті 19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Чинним законодавством України визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами внаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, а не суду.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог діючого законодавства шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Вказаною статтею визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, спричиненою бездіяльністю прокуратури, не надав суду відповідно до вимог статтей 57-60 ЦПК України 2004 року належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вказана ним бездіяльність працівників органів прокуратури була визнання незаконною.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, врахували недоведення ОСОБА_1 спричинення йому Броварською міжрайонною (місцевою) прокуратурою Київської області моральної шкоди, а також того, що вчинювані прокуратурою дії є незаконними, за відсутності причино-наслідкового зв`язку між такими діями і завданою позивачу моральною шкодою, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, судами правильно враховано відсутність повноважень у рамках цивільного судочинства надавати оцінку неправомірності дій чи бездіяльності як слідчого або слідчого органу, так і прокуратури чи конкретної посадової особи прокуратури при проведенні досудового розслідування, а тому вимога ОСОБА_1 про визнання факту порушення його конституційних прав державою Україна в особі Броварської міжрайонної (місцевої) прокуратури Київської області у провадженні кримінальної справи задоволенню не підлягає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судових рішень.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді :В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук