Справа № 476/562/19
Провадження № 2/476/236/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2019 року с.м.т. Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Безкровної А.С.

представника позивача Панича В.Б. , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

27.06.2019 року орган опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від народження дитина перебуває у Миколаївському обласному будинку дитини за заявою батьків, має вади розвитку. Тривалий час сім`я відповідачів знаходиться на обліку у службі у справах дітей органу опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області та Єланецькому районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, як сім`я, що перебуває в складних життєвих обставинах. Відповідачі неналежно виконують батьківські обов`язки, ніде не працюють, не створили належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавляться долею та життям дитини, протягом строку перебування дитини у Миколаївському обласному будинку дитини відвідали її лише три рази.

Вказані фактори вказують на те, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, а тому просили суд позбавити їх батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав вказаних в позовній заяві, просив задовольнити його повністю.

Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили їх не позбавляти батьківських прав відносно доньки, наголошували на тому, що створили всі необхідні умови для життя, виховання та розвитку доньки, мають намір виправитися, рідко, але відвідують дитину у Миколаївському обласному будинку дитини та хочуть повернути її у сім`ю.

Вислухавши представника позивача, відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Так, декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, з 07.06.2005 року відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі (а. с. 5, 11), від якого вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану Єланецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №92 (а. с. 9).

У ході розгляду справи по суті встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 , перебуваючи у стані вагітності, відмовилася стати на облік (а. с. 23, 39) у результаті чого народила доньку вдома (а. с. 25, 27, 39). Після чого матір з дитиною направлено до Новоодеської ЦРЛ (а. с. 26), а 21.12.2016 року дівчинка поступила до Миколаївської обласної дитячої лікарні Миколаївської обласної ради без матері, догляд за дитиною здійснював персонал закладу (а. с. 27).

З матеріалів справи слідує, що малолітня ОСОБА_4 зареєстрована разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4, 6-7, 12-13, 37), проте, за заявами батьків (а. с. 49-50) від народження влаштована до Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради, де перебуває на повному державному утриманні до теперішнього часу (а. с. 42, 52-61, 65).

У дитини діагностовано вроджене незрощення верхньої губи та альвеолярного відростка, ністагм слабкого степеню ОІ, відкрите овальне вікно, відкритий аортний проток, множинні вродженні пороки не кваліфіковані в інших рубриках, викривлення носової перегородки, ураження головного мозку (а. с. 28-29, 42, 65). На даний час дівчинка характеризується як активна, допитлива дитина, добре йде на контакт, впевнено ходить, з цікавістю взаємодіє з іншими дітьми, словесні інструкції виконує, увага короткочасна, словесний запас малий (а. с. 42).

Починаючи з 2017 року сім`я неодноразово потрапляла у поле зору соціальних служб, зокрема, з 03.02.2017 року малолітня ОСОБА_4 перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з проживанням в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а. с. 38), сім`ю неодноразово брали під соціальний супровід (а. с. 39, 40-41).

Причиною надмірної уваги до сім`ї відповідачів збоку соціальних служб стало неналежне виконання відповідачами батьківських обов`язків відносно доньки, зловживання алкогольними напоями та відсутність за місцем проживання відповідачів належних умов для проживання та розвитку дитини.

Між тим, під час обстежень умов проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що відповідачами в цілому створені задовільні умови для проживання доньки: у будинку чисто, придбано, тепло, облаштована дитяча кімната, є дитячі іграшки та одяг (а. с. 30-32, 136).

У ході розгляду справи по суті судом встановлено, що відповідачі у своїй власності не мають рухомого чи нерухомого майна, за місцем проживання характеризуються посередньо, зловживають спиртними напоями, з жителями села мають обмежені стосунки, ніде не працюють, проте, періодично мають сезонні заробітки, тримають підсобне господарство, мають у власності присадибну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (а. с. 13-20, 36, 45-48). Раніше відповідачі систематично потрапляли у поле зору органів поліції та неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто за неналежне виконання батьківських обов`язків, ч. 1 ст. 178 КУпАП, тобто розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних напоїв в заборонених законом місцях, ст. 197 КУпАП, тобто проживання громадян, зобов`язаних мати паспорт громадянина України, без паспорта громадянина України. Однак, протягом 2018-2019 років відповідачі стали на шлях виправлення та не притягувалися до адміністративної відповідальності (а. с. 45-48).

Протягом строку перебування дитини в Миколаївському обласному будинку дитини Миколаївської обласної ради, до порушення питання про позбавлення батьківських прав, відповідачі відвідали її три рази: 14.02.2017 року, 18.12.2017 року та 30.05.2018 року (а. с. 42).

В судовому засіданні встановлено, що з часу відкриття провадження у справі відповідачі ще декілька раз відвідували доньку у вказаному закладі.

З матеріалів справи слідує, що наразі відповідачі виявили бажання повернути доньку у сім`ю (а. с. 63-64).

Вказане питання 07.06.2019 стало предметом розгляду опікунської ради з питань здійснення контролю за сім`ями з складними життєвими обставинами, створеної при Калинівській сільській раді Єланецького району Миколаївської області, на засіданні якої прийнято рішення про недоцільність повернення малолітньої ОСОБА_4 у сім`ю відповідачів (а. с. 66).

Аналогічне рішення прийняте, висновком органу опіки та піклування Єланецької райдержадміністрації від 12.06.2019 року за №485/04-34/19 (а. с. 62).

Вважаючи, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків, орган опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом та просив суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Батьки можуть бути позбавленні батьківських прав у разі, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Між тим, суд звертає увагу на те, що ухилення від виконання батьківських обов`язків та неналежне виконання таких обов`язків не є тотожними поняттями.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Із пояснень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 слідує, що дитина ОСОБА_4 має вродженні вади здоров`я у зв`язку з чим від народження перебуває у Миколаївському обласному будинку дитини Миколаївської обласної ради, де за нею здійснюється належний догляд. Наразі батьки дівчинки виявили бажання повернути її у свою сім`ю, створили належні умови для проживання та виховання дитини.

Проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами винної поведінки відповідачів в ухиленні їх від виконання батьківських обов`язків, свідомому нехтуванні ними батьківськими обов`язками стосовно дитини, в розумінні п.2 ч.1 ст.164 СК України, та наявності виключних підстав, із якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав, при тому, що це є крайнім заходом впливу, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях.

Суд враховує, що відповідачі не втратили інтерес до дитини, намагаються змінити ставлення до дитини та бажають повернути доньку у сім`ю.

На підставі вищевикладеного, враховуючи ставлення відповідачів до дитини, які бажають приймати учать у її утриманні та вихованні, про що також свідчить не визнання ними позову і вказує на небайдужість батьків щодо долі своєї доньки, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та може унеможливити в подальшому відновлення відносин батьків і дитини, з метою реалізації права дитини на її виховання в сім`ї і родині, суд приходить до висновку про те, що позов не знайшов обґрунтування в судовому засідання, а отже задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 200, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви органу опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 03.01.2020 року.

Суддя Н.В. Чернякова