Справа № 459/3779/18
Провадження № 2/459/466/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю секретаря Сиванич У.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

14.12.2018 року позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 14.12.2018 року до повноліття дитини. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем зареєстровано 07.04.2007 року. Від подружнього життя у них народився син. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Почуття поваги і любові між ними втрачено, примирення неможливе. Відповідач коштів на утримання дитини добровільно не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Відповідач працює на шахті, має постійний дохід, інших осіб на утримання немає. Тому просить позов задовольнити.

27.12.2018 року у справі відкрито провадження.

29.01.2019 року за клопотанням позивачки винесено ухвалу про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

19.02.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву.

19.02.2019 року підготовче судове засідання відкладалось для повторного виклику учасників та винесено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

14.03.2019 року судове засідання не відбулось у зв`язку із зайнятістю головуючого в іншій справі.

Ухвалою від 14.05.2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду.

20.08.2019 року в судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов визнали частково. Пояснив, що згідний на розірвання шлюбу. Позивачка залишила його і виїхала проживати в інше місто до батьків. Щодо аліментів, то вважає розмір, який просить стягнути позивачка, є високим, оскільки у нього велика заробітна плата і такий буде перевищувати прожитковий мінімум для дитини. Згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини доходів.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Сторони з 07.04.2007 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАЦС реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №46.

Від подружнього життя у сторін є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сімейне життя в сторін не склалось, позивач зазначає, що почуття любові та поваги між ними втрачено, сім`я існує лише формально.

Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання продовжувати шлюб, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може.

Що стосується позову у частині стягнення аліментів, судом ураховано наступне.

Як встановлено судом, дитина проживає з позивачкою та фактично перебувають на її утриманні.

Відповідач коштів на їх утримання не надає.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України).

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) до усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).

Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька і у твердій грошовій сумі за вибором того, з ким проживає дитина.

Статтею 182 Кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси та потреби неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, що є найменшим гарантованим розміром аліментів необхідний для утримання дитини, починаючи з 14.12.2018 року до його повноліття.

З врахуванням положень ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн., та в користь Державної судової адміністрації України- 704,80 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований Сокальським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівської області, актовий запис №46 розірвати.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 14.12.2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівської апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.08.2019 року.

Суддя: М. Д. Новосад