ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/837/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу Державної викоанвчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинського Т.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , суд -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Дарницького районного відділу Державної викоанвчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до повного виконання нею зобов"язань відносно стягувача ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що останній ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом місті Києва від 01 лютого 2017 року на підставі рішення цього ж суду від 07 грудня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 131 720 гривень.

Заборгованість за борговими зобов"язаннями не змінилась, рішення суду боржником не виконано.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про час та місце проведення повідомлений належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, звернувся до суду із заявою про розгляд подання за його відсутності, його неявка не перешкоджає розгляду даного процесуального питання на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного ( приватного ) виконавця ( ч. 4 ст. 441 ЦПК України ).

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, вивчивши подання, його обґрунтування, вважає встановленими наступні правовідносини.

Заявник просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 до повного виконання нею зобов"язань відносно стягувача ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що остання ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого Дарницьким районним судом місті Києва від 01 лютого 2017 року на підставі рішення цього ж суду від 07 грудня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 131 720 гривень.

Постановою державного виконавця від 14 грудня 2017 року накладено арешт на все майно боржника.

Заборгованість за борговими зобов`язаннями не змінилась, рішення суду боржником не виконано.

Дослідивши матеріали у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для його розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що останнє підлягає відмові у його задоволенні.

Звертаючись до суду заявник не надав достовірності, повноти доказів належності повідомлення боржника про добровільне виконання рішення суду ( зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів ). Відтак, державний виконавець не довів, що боржник безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому не належним чином повідомив боржника про добровільне виконання рішення суду ( відсутні зворотні поштові повідомлення рекомендованих листів ), не вжив заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень.

Й, враховуючи розмір боргу, з урахуванням вжитих заходів державним виконавцем - накладеного арешту на все майно боржника постановою дердавного виконавця від 14 грудня 2017 року, у співвідношенні пропонованих заходів обмеження до суми боргових зобов"язань, їх співмірність, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

Окрім того, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України « Про виконавче провадження » державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, до виконання зобов`язань за рішенням суду.

Таким чином, обмеження права виїзду за межі України виникає у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - « ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу ( посадової особи ) », означає з об`єктивної сторони такі діяння ( дії чи бездіяльність ) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Окрім того, за встановлених обставин, оскільки обмеження у праві виїзду за межі України боржника - є виключним заходом щодо спонукання виконання боргових зобов`язань, у матеріалах подання, що розглядаються, докази на обґрунтування навчисного свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду, відсутні.

На підставі викладеного та, керуючись пунктом 8 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, пунктом 22 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року ( у редакції від 24 березня 2004 року ), Указом Президента України « Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду » від 24 березня 2008 року № 261 / 08, статтею 6 Закону України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України », статтею 19 Закону України « Про Державну прикордонну службу України » та ст. 441 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу Державної викоанвчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинського Т.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його ( її ) проголошення.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15. 5 п. 15 розділу « Перехідні положення » ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно - телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті « Голос України » та на веб - порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч. 1 ст .354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його ( її ) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: Коренюк А.М.