Постанова

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 642/1788/18

провадження № 61-10819св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 08 травня 2019 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Кругової С. С., Бурлака І. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Позовна заява мотивована тим, що він та відповідач від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 липня 2008 року шлюб між сторонами розірвано та станом на сьогоднішній день їх син проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 . Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17 грудня 2008 року з позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09 грудня 2008 року. Зазначене рішення ним виконується беззастережно і в повному обсязі. Починаючи з грудня 2016 року відповідач ОСОБА_2 всіляко чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з їх сином, які полягають у створенні нею перешкод для його зустрічей з дитиною під вигаданими приводами. Відповідач бажає позбавити його батьківських прав з метою вивезення їх сина на постійне місце проживання до Італії без його згоди. З приводу таких неправомірних дій він звертався до правоохоронних органів та Департаменту у справах дітей Харківської міської ради. Зазначав також, що він працює у Охтирському НГВУ ПАТ «Укрнафта» на посаді майстра з видобутку нафти і газу. Жодних шкідливих звичок не має, алкогольними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку в психоневрологічному та/або наркологічному диспансерах не перебуває. Підстави вважати, що його участь у вихованні та спілкування з сином є такими, що не відповідають інтересам дитини, її нормальному духовному та фізичному розвиткові, відсутні. Неправомірна поведінка відповідача порушує його батьківські права, і є такою, що суперечить інтересам дитини, її нормальному розвиткові. Відповідач спірні питання у добровільному порядку вирішувати відмовляється.

Таким чином, просив судзобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином, та встановити наступні способи участі його у вихованні і спілкуванні із дитиною та систематичні побачення, а саме:

- з 18:00 год кожної п`ятниці по 21:00 год кожної неділі (з ночівлею за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 );

- раз на тиждень по буднях, у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ;

- під час відпустки ОСОБА_1 від 7 до 21 днів, з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії;

- половину осінніх, зимових, весняних та літніх шкільних канікул ОСОБА_3 ;

- у свята: Дні народження ( ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ), Новий Рік (парні календарні роки), 9 травня, Різдво Христове, Пасха (Великдень);

- у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження (мешкання).

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_3 , а саме, встановлено наступний графік спілкування з сином: з 18:00 год першої, третьої, п`ятниці місяця до 18:00 год неділі, два тижні влітку для оздоровлення, один тиждень зимових канікул з обов`язковим повідомленням матері про місце перебування дитини. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки права ОСОБА_1 як батька порушуються відповідачем, тому слід усунути позивачу перешкоди у спілкуванні з сином та визначити спосіб участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною шляхом встановлення систематичних побачень, з урахуванням позовних вимог та рекомендацій служби у справах дітей. При цьому суд не зазначив в присутності матері чи без такої проводити спілкування батька із дитиною, оскільки враховуючи наявність неприязних відносин між сторонами і можливий негативний вплив цієї обставини на дитину, а також враховуючи малий вік дитини і факт його проживання та спілкування виключно із матір`ю, суд вважав доцільним батькам при проведенні побачень попереднього самостійно з`ясувати бажання дитини.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 травня 2019 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 січня 2019 року змінено; встановлено наступний графік спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щотижня в неділю з 10:00 год до 19:00 год; у дні літніх канікул: два тижні літніх канікул з 10 серпня по 25 серпня щороку, за згодою дитини.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, є обгрунтованими, оскільки сторони самостійно не можуть дійти згоди щодо графіку побачень батька з дитиною. Змінюючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що визначаючи графік побачень батька з сином, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не взяв до уваги розклад дня дитини, зокрема, додаткові заняття у музичному закладі, секції кікбоксингу та навчання з репетитором по англійській мові. Крім того, суд врахував думку дитини щодо порядку спілкування з батьком та дійшов висновку про те, що побачення з п`ятниці по неділю є занадто тривалими з огляду на обставини, що склалися, розклад дня дитини та батька, тому доцільним є побаченнями один раз на тиждень у неділю з 10:00 год до 19:00 год.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно дійшов висновків про встановлення такого короткого графіку побачення з сином. Позивач зазначає, що є некоректним протиставлення додаткових занять дитини із побаченням з батьком, вказує, що, наприклад, заняття з репетитором можна перенести на інший час. Вказує на те, що відповідач налаштовує сина проти батька, тому дитина і надала такі пояснення в суді апеляційної інстанції.

Короткий зміст вимог відзиву на касаційну скаргу

У серпні 2019 року ОСОБА_2 подала відзив, у якому просить рішення апеляційного суду в частині встановленого графіку побачень залишити без змін, а в частині встановлення судами вчинення нею перешкод у спілкуванні батька з дитиною скасувати, оскільки такі відомості не відповідають дійсності. Крім того, просить змінити адресу проживання матері разом із сином з м. Харкова на країну Швейцарію.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що 28 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області (далі - ВРАЦС Краснокутського РУЮ Харківської області) укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 103, який 12 липня 2008 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 12 липня 2008, актовий запис № 50.

22 жовтня 2008 року від шлюбу у сторін по справі народився син, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданий ВРАЦС Краснокутського РУЮ Харківської області, актовий запис № 121.

Згідно довідки від 18 квітня 2017 року № 1804 ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

17 грудня 2008 року Краснокутським районним судом Харківської області у цивільній справі № 2-755/2008 ухвалено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_2 задоволено та стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 грудня 2008 року.

ОСОБА_1 у грудні 2017 звернувся до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо встановлення порядку участі його у вихованні малолітньої особи.

Крім того, 04 грудня 2017 року ОСОБА_1 також звертався до Ленінського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою про перешкоджання ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та вжиття відповідних заходів.

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Краснокутського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Служба у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 18 травня 2018, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 22 грудня 2018 року № 811 щодо встановлення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається доцільним визначити такі способи участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, а саме: з 18:00 год першої, третьої, п`ятниці місяця до 18:00 год неділі, два тижні влітку для оздоровлення, один тиждень зимових канікул з обов`язковим повідомленням матері про місце перебування дитини.

Установлено, що ОСОБА_4 навчається у 1-му класі за фахом «Гітара» в комунальному початковому спеціалізованому мистецькому навчальному закладі «Дитяча музична школа № 3 ім. М. В. Кармінського» за наступним тижневим розкладом: фах: понеділок з 15:40 год до 16:25 год, четвер з 15:40 год до 16:25 год; хор: п`ятниця з 15:20 год до 16:55 год; сольфеджіо: субота з 14:00 год до 15:10 год; шумовий оркестр: субота з 12:20 год до 13:55 год. Крім того, дитина займається в секції кікбоксингу Харківської обласної федерації тричі на тиждень: вівторок, четвер, субота з 18:00 год до 19:00 год, неділя з 15:00 год до 17:00 год навчання англійської мови з репетитором.

Колегія суддів вислухала думку дитини щодо порядку спілкування з батьком та встановила, що, що він надає перевагу навчанню та розвитку, бажання спілкуватися з батьком не виявив, ображений на батька через те, що він не цікавиться його життям, обманув його, зневажливо висловлювався про його матір.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно дійшов висновків про встановлення такого короткого графіку побачення з сином, крім того, відповідач налаштовує сина проти батька, тому дитина і надала такі пояснення в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки сторони самостійно не можуть дійти згоди щодо графіку побачень батька з сином. Апеляційний суд, діючи в інтересах дитини, врахував графік додаткового навчання дитини, думку дитини щодо порядку спілкування з батьком та сина до батька і відсутність між ними спілкування тривалий час, вважав за необхідне обмежитись побаченнями один раз на тиждень у неділю з 10:00 год до 19:00 год.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 , серед іншого, просить змінити адресу проживання матері разом із сином з м. Харкова на країну Швейцарію.

Слід зазначити, що відповідно до частин першої-другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, оскільки в суді першої інстанції вимоги про зміну місця проживання (країни) дитини не ставилися, тому суд касаційної інстанції не може вирішувати указане питання.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного суду від 08 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов