Справа №524/2074/19
Провадження №2/524/1586/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Андрієць Д.Д., за участю секретаря - Воблікової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з відповідача на свою користь 105120,72 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати.

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.05.2009 відповідач набув право власності на частину будівель учбових корпусів та споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач право користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 не оформив, що призвело до того, що в період з 25.03.2016 по 24.03.2019 включно він користувався земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував.

У зв`язку із такою поведінкою відповідача Кременчуцька міська рада Полтавської області не отримала дохід від орендної плати за землю в сумі 105120,72 грн. Відповідачем не було добровільно сплачено кошти.

В судове засідання представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримав та просив задовольнити.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач надіслав суду відзив в якому зазначив, що із позовом він не погоджується. Вказав, що між ним та позивачем не було укладено договір оренди землі та не погоджувався розмір земельної ділянки. Вважає, що відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України до нього перейшло право користування земельною ділянкою на тих самих умовах, що були закріплені для попереднього землекористувача, а саме розмір орендної плати повинен був становити 1,5% грошової оцінки землі щорічно. Він не є одноособовим власником будівель за адресою: АДРЕСА_1 . На час проведеного позивачем розрахунку належна йому частина нерухомого майна становила 155,5 кв.м. Звертав увагу на те, що в позовній заяві позивач навів розрахунок відповідно до якого розмір орендної плати мав становити 29420,88 грн, однак ціна позову складає 105120,72 грн.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що на підставі договору дарування серії ВМС № 635688, посвідченого 21.03.2009 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е. та зареєстрованого в реєстрі за .№2072, ОСОБА_1 набув у власність частину будівель учбових корпусів та споруд, загальною площею 155,5 кв.м, яка в цілому складається з частини учбового корпусу літ.А, загальною площею 143,1 кв.м, акумуляторної блок кімнати літ.В., загальною площею 12,4 кв.м, розташованих на земельній ділянці державної власності.

23.05.2009 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Гонночкою О.В. посвідчено договір дарування частини будівель учбових корпусів та споруд між ОСОБА_1 (дарувальник) та ОСОБА_2 (обдарований), відповідно дарувальник подарував, а обдарований прийняв в дар частину будівель учбових корпусів та споруд, розташованих по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з частини учбового корпусу літ.А, загальною площею 143,1 кв.м, акумуляторної блок кімнати літ.В., загальною площею 12,4 кв.м. У власність обдарованого переходять акумуляторна( блок кімната) літ.В, площею 12,4 кв.м.

Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою №160223731 від 20.03.2019 та копією договору дарування(а.с.18-20, 22-23)

Сторонами не заперечувалось те, що договір оренди землі не укладався.

Згідно проведеного позивачем розрахунку, сума збережених відповідачем коштів за період з 25.03.2016 по 24.03.2019 включно становить 105120,72 грн.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно ст. 80 Земельного кодексу України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на який вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В частині першій та другій статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ч.1 ст.13, ст.18 ЗУ «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності; визначення розміру державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом; визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва; розробки показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель; відчуження земельних ділянок площею понад 50 гектарів, що належать до державної або комунальної власності, для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд; проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення (у разі якщо попередня нормативна грошова оцінка земельних ділянок у цьому масиві не проводилася протягом 5 років до дня прийняття уповноваженим органом рішення про проведення такої інвентаризації). дартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

ОЦІНКА СУДУ

На переконання суду, надані позивачем докази, які підтверджують відносини між Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради та ОСОБА_2 не мають значення для вирішення вказаної справи по суті.

З цих підстав, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на те, що розрахунок орендної плати повинен був проводитись із розрахунку 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд відзначає, що право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію).

На думку суду, факт користування відповідачем земельною ділянкою, що належить до земель комунальної власності без правовстановлюючих документів за період з 25.03.2016 по 24.03.2019 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Велика Палата Верхового Суду в постанові від 23 травня 2018 року по справі 629/4628/16-ц(провадження 14-77 цс 18) зробила висновок про те, що за змістом приписів Земельного кодексу України виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15).

Крім того, 13 лютого 2019 року Велика Палата Верхового Суду винесла постанову по справі № 320/5877/17(провадження 14-32 цс 19) в якій дійшла до висновку про те, що за змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. … враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Суд також враховує, що відповідачем не було надано доказів, які б підвереджували те, що кошти, які підлягали сплаті, були ним повернуті позивачу.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що вимоги Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення з відповідача коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про правильність проведених розрахунків, суд відзначає наступне.

Суд враховує те, що відповідачу земельна ділянка не виділялась та між сторонами не було узгоджено площу земельної ділянки. Наявні в матеріалах справи докази, зокрема витяг з рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25.09.2012 «Про надання та відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянкою юридичним та фізичним особам в оренду в м.Кременчуці», згідно якого відповідачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0503 га для експлуатації та обслуговування частини будівель учбових корпусів та споруд по АДРЕСА_1 ; копія обґрунтування необхідності відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування частини будівель учбових корпусів складеного ПП «Гарячий камінь», підтверджують використання відповідачем земельної ділянки площею 503 кв.м. У зв`язку із цим, суд вважає, що нарахування безпідставно збережених коштів повинно було проводитись саме на вказану площу земельної ділянки.

Суд враховує те, що між позивачем та відповідачем в особі його представника - ОСОБА_2 було укладено договір про відшкодування територіальній громаді м.Кременчука збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок з порушенням законодавства. Разом із тим, суд вважає, що вказаний договорі не може бути покладений в основу рішення по справі з огляду на те, що предметом позову є стягнення безпідставно збережених коштів, а не збитків відповідно до договору.

Отже, приймаючи до уваги те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 721 кв.м становить 1976808,96 грн, то нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки, площею 503 кв.м складає 1379105,28 грн(2741,76 грн(за 1 кв.м) * 503 кв.м)

Відтак, суд вважає за можливе частково задовольнити позов Кременчуцької міської ради Полтавської області та стягнути з відповідача на її користь 73336,64 грн ((1379105,28 грн*3%*0,6*83/365(за 2019 рік))+ (1379105,28*3%*0,6(за 2018 рік))+( 1379105,28*3%*0,6(за 2017 рік))+((1379105,28/1,06)*3%*0,6*282/366(за 2016 рік))

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судові витрати, які складають з судового збору в сумі 1340,09 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області кошти в розмірі 73336,64 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області судові витрати, які складають з судового збору в сумі 1340,09 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць