Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 2-4159/12 (753/12496/18)

провадження № 61-4961св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду, складі судді Українець Л. Д., від 07 лютого 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), заінтересована особа - ОСОБА_1 , звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва, у складі судді Мицик Ю. С., від 14 вересня 2018 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Поновлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа (листа) до виконання, виданого Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-4159/12 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що станом на 07 лютого 2019 року заявником не усунуто недолік, зазначений в ухвалі Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, а саме, не надано суду оригіналу квитанції про сплату на реквізити Київського апеляційного суду судового збору у розмірі 352, 40 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд не врахував того, що ЦПК України не передбачає можливості залишення апеляційної скарги без руху з тих підстав, що квитанція про сплату судового збору не містить відомостей про те, за яку саме апеляційну скаргу сплачується судовий збір. Заявником добросовісно 26 вересня 2018 року о 15 год. 37 хв у відділенні Укрпошта в м. Ужгороді сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, що підтверджується оригіналом квитанції. Твердження апеляційного суду про те, що з 26 по 28 вересня 2018 року платежі від заявника не надходили жодним чином не підтверджені. Матеріали справи не містять відомостей, які б спростували відомості, зазначені в квитанції, а саме, що судовий збір сплачено в день надсилання апеляційної скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі щодо касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2019 року справу за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», заінтересована особа - ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначено до судового розгляду.

Відзив на касаційну скаргу не находив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Поновлено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа (листа), виданого Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 липня 2012 року у справі № 2-4159/12 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали шляхом надання суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору у розмірі 352, 40 грн.

При залишенні апеляційної скарги без руху апеляційний суд виходив з того, що квитанція про прийняття платежу готівкою, яка додана до апеляційної скарги, має містити відомості про те, за яку саме скаргу сплачується судовий збір та на які реквізити, для перевірки надходжень коштів на рахунок відповідного суду. Заявником до апеляційної скарги додано квитанцію від 26 вересня 2018 року на суму 358, 40 грн, з якої неможливо встановити, що це за квитанція та на які реквізити перераховано кошти. Крім того, з виписок по рахунку надходжень судового збору на реквізити Київського апеляційного суду за період з 26 вересня 2018 року по 28 вересня 2018 року не виявлено надходження платежу саме від ОСОБА_1 .

Копія ухвали апеляційного суду від 28 листопада 2018 року двічі надсилалася на адресу ОСОБА_1 , яка зазначена в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , та на адресу його представника ОСОБА_2 , зазначену в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_2 , та на адресу: АДРЕСА_3 .

Ухвала суду від 28 листопада 2018 року, надіслана ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_3 , повернулася без вручення із зазначенням причини повернення «вибули з даної адреси». Також повернулася без вручення ОСОБА_2 . ухвала, надіслана на адресу, зазначену в апеляційній скарзі: АДРЕСА_2 , з відміткою «не проживає».

Ухвала про залишення без руху апеляційної скарги, надіслана двічі ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , повернулася без вручення із зазначенням причини повернення «по закінченню терміну зберігання».

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

У пункті 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додається документ, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Статтею 185 ЦПК України, зокрема частиною 3, передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За загальним правилом повернення надісланої кореспонденції до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача, а також не може беззаперечно свідчити про його відмову від одержання кореспонденції чи про його незнаходження за адресою, повідомленою суду.

В той же час, відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання процесуальні документи надсилаються учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається доставленою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Водночас колегія суддів зазначає, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 921/6/18).

Таким чином, сам лише факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належними адресами та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її в апеляційній скарзі.

Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний правильно виходив із того, що станом на 07 лютого 2019 року заявником не усунуто недолік, зазначений в ухвалі апеляційного суду від 28 листопада 2018 року, а саме: не надано суду оригінал квитанції про сплату на реквізити Київського апеляційного суду судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 352, 40 грн.

Заявником у вересні 2018 року було подано апеляційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року через суд першої інстанції. До апеляційної скарги додано квитанцію про оплату судового збору за подання апеляційної скарги від 26 вересня 2018 року у розмірі 358, 40 грн, яка не містить достатніх відомостей про призначення платежу і про отримувача платежу. Відомості, зазначені у квитанції, не дають можливості ідентифікувати призначення платежу, визначити, що судовий збір сплачено за подання апеляційної скарги заявника на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року у справі № 2-4159/12 (753/12496/18). Апеляційним судом здійснювалася перевірка зарахування коштів у рахунок сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яка не дала можливості ідентифікувати проведений заявником платіж.

Судом апеляційної інстанції неодноразово направлялася заявнику та його представнику на адреси, зазначені у апеляційній скарзі, копія ухвала Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху. Направлена кореспонденція поверталася із зазначенням причини повернення «вибули з даної адреси», «не проживає» та «по закінченню терміну зберігання». Інших засобів зв`язку, аніж поштові адреси заявника та його представника, у апеляційній скарзі не вказано.

З моменту подання апеляційної скарги у вересні 2018 року та до моменту постановлення ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги від 07 лютого 2019 року ані заявник, ані його представник не цікавилися належним чином станом розгляду поданої апеляційної скарги, не вжили заходів, спрямованих на підтвердження сплати судового збору.

Із урахуванням зазначеного, слід дійти висновку, що апеляційним судом дотримано норми процесуального права при залишенні апеляційної скарги без руху та її поверненні у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги в частині надання належних доказів оплати судового збору за її подання. Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду апеляційної інстанції винесена без додержання норм матеріального і процесуального права.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 07 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович