КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/9647/16-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва 27 вересня 2019 року

у справі за заявою ОСОБА_2 , поданою законним представником ОСОБА_1 , про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

В липні 2019 року ОСОБА_1 , як законний представник ОСОБА_2 , звернулась в інтересах останньої із заявою про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за наслідками розгляду заяви ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Як на нововиявлену обставину посилається на те, що в іншій справі відповідач визнала, що орендує квартиру АДРЕСА_1 . Під час провадження у цій справі (№759/9647/16-ц) відповідач не вказувала про такий факт, що мало наслідком вирішення справи не на користь позивача.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не розглянута заява про забезпечення доказу - допит свідка ОСОБА_6 , власника квартири, яку орендує відповідач та яка могла б підтвердити обставини оренди квартири. Не забезпечення цього доказу призвело до неповного з`ясування обставин справи.

Зазначає, що суд невірно тлумачить слова "тимчасово винаймає квартиру". Так, зазначає, що зазначене слід розуміти як наявність житла.

Посилається на те, що позивач об`єктивно не могла володіти інформацією про обставини проживання відповідача в іншій квартирі, відтак зазначене є нововиявленою обставиною.

Вказує про невідповідність висновків суду матеріалам справи, а саме, що обставина проживання відповідача у зазначеній вище квартирі була предметом дослідження у цій справі.

Також зазначає, що суд не встановив обставин про час, протягом якого відповідач орендує квартиру та чи відбувається це з лютого 2016 року.

В судовому засіданні заявник доводи апеляційної скарги підтримала, просила скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, часі місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що обставина, що відповідач ОСОБА_4 тимчасово винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1 була предметом розгляду при вирішенні цієї справи за позовом, відтак не є нововиявленою.

З матеріалів справи убачається наступне.

В липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_3 в порядку статті 167 ЖК Української РСР.

В обґрунтування вимог зазначила, зазначений будинок є її особистою приватною власністю, відповідач ОСОБА_4 є її дочкою, стосунки між ними неприязні. В лютому 2016 року ОСОБА_4 виїхала проживати до свого чоловіка у Херсонську область, декілька разів поверталась за особистими та необхідними речами.

У зв`язку із необхідністю догляду за ОСОБА_2 в будинок, в кімнату де раніше проживала ОСОБА_4 , вселилась інша дочка - ОСОБА_1 разом з чоловіком.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд навів наступні висновки:

в судовому засіданні не встановлено вибуття відповідача до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, не встановлено інше постійне місце проживання останньої окрім спірного житлового будинку АДРЕСА_3 .

встановлено, що через вкрай неприязні відносини між сторонами, конфліктні ситуації, відповідач не має можливості проживати в спірному житловому приміщенні, що підтверджується рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2016 року у справі №759/5229/16, яким ОСОБА_4 та її малолітню доньку ОСОБА_7 , 2015 року народження вселено в будинок АДРЕСА_3 . Таке рішення є преюдиційним для даного спору, оскільки підтверджує факт недобровільного виселення відповідача з лютого 2016 року із спірного житлового приміщення, яка наразі проживає разом із сім`єю в орендованому житловому приміщенні.

Рішення переглядалось в апеляційному порядку та постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року залишено без змін.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 423 ЦПК України

1. Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

2. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

4. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

5. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до частини 3 статті 429 ЦПК України:

3. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Заявляючи позовні вимоги, позивач вказала, що такі ґрунтуються на статті 167 ЖК Української РСР, в межах якої справа і розглядалась.

Відповідно до статті 167 ЖК Української РСР:

Наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до положень статті 3 "Визначення термінів" Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні":

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини (стаття 3).

Виходячи із значенням термінів та їх співставлення під поняттям "постійним" слід розуміти - подію, яка триває протягом певного часу. В розумінні статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання є постійним, якщо особа проживає за конкретною адресою більш ніж шість місяців.

Висновки суду у цій справі ґрунтуються на тому, що вибуття відповідача до іншого місця проживання не мало добровільного характеру, а було наслідком конфлікту між сторонами, що в свою чергу виключає можливість застосування статті 167 ЖК Української РСР, відповідно до якої позивач визначила свої позовні вимоги.

Заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами зводиться до необхідності надання оцінки обставині, яка не може спростувати висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав відсутності у спірному приміщенні з причин, які судом визнані поважними.

Зазначене дає підстави для висновку про те, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими для цієї справи.

Поряд з цим, ухвала суду першої інстанції про відмову у перегляді рішення, не містить належного обґрунтування мотивів, з яких суд дійшов певних висновків, а наведений судом висновок не відповідає змісту рішення суду та підставам відхилення позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто заяву про забезпечення доказів не відповідають матеріалам справи. Відповідно до даних протоколу судового засідання від 27 вересня 2019 року судом ухвалено про відмову у задоволенні такої заяви.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2019 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду від 27 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова