Ухвала

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 753/3548/17

провадження № 61-14052ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2019 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року, повний текст якої складено 27 червня 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у касаційній скарзі, зокрема, повинна бути зазначена адреса електронної пошти, за наявності.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі не зазначила адресу електронної пошти, про її відсутність не вказано.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

У касаційній скарзі не зазначено повне найменування третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, вказано ПАТ «Дельта Банк».

Заявником у порушення вимог пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

За таких обставин заявнику необхідно подати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, надавши її копії та додані до неї матеріали відповідно до кількості учасників справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 містить обґрунтування звільнення її від сплати судового збору, в якому заявник посилається на положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Зазначені доводи про те, що заявник звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не укладала з відповідачем - Національним банком України, договорів банківського вкладу, за якими просить суд відшкодувати грошові кошти, і не є споживачем послуг відповідача, а тому не може користуватися правом звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Враховуючи встановлений законом обов'язок сплатити судовий збір у визначеному розмірі та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором у встановленому розмірі) у цій справі дотримано.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8 000 грн).

За таких обставин ОСОБА_1 необхідно додати до касаційної скарги документ про сплату судового збору в розмірі 16 000 грн (8 000*200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печерському районі/Печерський район, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - 6007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко