Ухвала

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 201/12122/2015

провадження № 61-30605св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Стандарт»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2016 року в складі судді Батманової В. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року в складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Красвітної Т. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» (далі - ПАТ «КБ «Стандарт») про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 29 травня 2014 року між нею та ПАТ «Банк Золоті Ворота» укладений договір про строковий банківський вклад, відповідно до умов якого вона внесла на банківський рахунок суму в розмірі 40 000,00 грн. 28 листопада 2014 між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ПАТ «КБ «Стандарт» укладений договір про передачу частини активів та зобов`язань до ПАТ «КБ «Стандарт». Строк дії договору банківського вкладу сплинув 03 червня 2015 року, проте проценти за договором відповідачем повернуті не в повному обсязі, а саме не повернуті кошти за період із лютого по червень 2015 року.

Враховуючи наведене, позивач просила стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 3 626,83 грн, з яких: 2 774,40 грн - заборгованість за відсотками, 31,01 грн - 3% річних, 821,42 грн - інфляційні витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «КБ «Стандарт» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 3 626,83 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що банк не в повному обсязі виконав взяті на себе за договором банківського вкладу зобов`язання та не сплатив позивачу відсотки за вкладом за період з лютого по червень 2015 року.

При цьому, апеляційний суд відхиляючи доводи апеляційної скарги зазначив, що відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, призначення уповноваженої особи Фонду відносно ПАТ «КБ «Стандарт» відбулося 12 листопада 2015 року, тобто після ухвалення судом першої інстанції рішення, а тому саме банк має повертати вкладнику відсотки за договором.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2017 року ПАТ «КБ «Стандарт» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що враховуючи, що з 19 лютого 2015 року в банку введено тимчасову адміністрацію, а з 19 червня 2016 року розпочато процедуру ліквідації банку, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

12 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Стандарт» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. М. Фаловська