Провадження № 2/638/2081/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Шестака О.І.,

за участю секретаря - Цуваревій Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , Позивач) 31.10.2017 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 Відповідач) про стягнення додаткових витрат на дитину, позовні вимоги були збільшені відповідними заявами позивача від 26.01.2018 р. та від 19.03.2018 р.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує наступним:

ОСОБА_1 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з 1997 року до початку 2014 року, цей факт встановлено Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.06.2015 р. по цивільній справі № 638/229/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією родиною та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

Під час спільного проживання у сторін народилась спільна дитина - дочка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що в період проживання сторін однією родиною зі їх спільною домовленістю було вирішено, що дитина буде навчатись в ХАРКІВСЬКОМУ ПРИВАТНОМУ НАВЧАЛЬНО- ВИХОВНОМУ КОМПЛЕКСІ «АВТОРСЬКА ШКОЛА БОЙКА» ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ. Весь час навчання дитини в «АВТОРСЬКІЙ ШКОЛІ БОЙКА» всі витрати з цим пов`язані ОСОБА_1 несе одноосібно. Позивач додав до позову відповідну Довідку № 01-17/197 від 19.10.2017 р., що видана ХАРКІВСЬКИМ ПРИВАТНИМ НАВЧАЛЬНО- ВИХОВНИМ КОМПЛЕКСОМ «АВТОРСЬКА ШКОЛА БОЙКА» ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, згідно якої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зарахована на навчання до «АВТОРСЬКОЇ ШКОЛИ БОЙКА» з 05.07.2012 р. на підставі Договору № 68/12 від 07.05.2012 р., від імені «Замовника» договір укладено ОСОБА_2 , яка є матір`ю дитини - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); строк дії Договору становить з 01.09.2012 р. по 31.05.2016 р.; Договір продовжено на 2017-2018 навчальний рік, у зв`язку з фактичним виконанням сторонами його умов; в період з 2014 по 2017 рік вартість навчання дитини - ОСОБА_3 становила: за 2014-2015 навчальний рік - 35 380,00 грн.; за 2015-2016 навчальний рік - 33 500,00 грн.; за 2016-2017 навчальний рік - 40 600,00 грн.; за 2017-2018 навчальний рік - 26 200,00 грн. (по 31 грудня 2017 р.), всього: 135 680 грн.; грошові кошти на оплату вартості навчання в повному обсязі були внесені ОСОБА_1 , позивач вважає дані понесені ним витрати додатковими витратами на дитину.

Також, за твердженням Позивача, додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в 2016-2017 навчальному році складають: святковий стіл до дня народження дитини - 890,00 грн.; подарунок до дня народження дитини від школи - 651,00 грн.; поїздка дитини до Німеччини (м. Мюнхен) - 29 410,00 грн.; оформлення закордонного паспорту дитині - 1000,00 грн.; іспит з англійської мови -1 600,00 грн.; Додаткові витрати, пов`язані з навчанням дитини - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в 2017-2018 навчальному році станом на дату складання цієї довідки складають: канцтовари - 2 650,00 грн.

Позивач стверджує, що грошові кошти на оплату вищезазначених додаткових витрат на дитину в повному обсязі були понесені ОСОБА_1 .

Позивач також зазначив, що вказані обставини також встановлені та перевірені судом, що знайшло своє відображення в Рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 638/9931/15-ц від 16.06.2017 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яке було залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.09.2017 р.

Позивач вважає, що згідно чинного законодавства України вбачається, що в разі доведеності одним із батьків понесення ним додаткових витрат, інший з батьків зобов`язаний в рівній частці нести такі додаткові витрати. І у випадку ухилення одного з батьків від свого обов`язку, інший з батьків, який зазнав втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Таким чином позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дочку ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які пов`язані з її розвитком, та які фактично понесені, на загальну суму 85 440 грн. 50 коп., а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 854 грн. 40 коп.

29.01.2018 року Позивачем подана заява про збільшення позовних вимог та надані відповідні докази, які на думку позивача підтверджують обґрунтованість збільшення позовних вимог, у якій він просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дочку ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які пов`язані з її розвитком, та які фактично понесені, на загальну суму 102 365 грн. 50 коп. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору.

20.03.2018 року Позивачем через канцелярію суду була подана заява про збільшення позовних вимог та надані відповідні докази, які на думку позивача підтверджують обґрунтованість збільшення позовних вимог, у якій він просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дочку ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які пов`язані з її розвитком, та які фактично понесені, на загальну суму 127 718 грн. 05 коп. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, позовні вимоги з урахуванням збільшених підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги з урахуванням збільшених підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання з`явилась, проти позову заперечували повністю, надала до суду письмовий відзив на позов у якому просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17.01.2018 року відповідач ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину, яку 12.06.2018 року було уточнено.

Свої зустрічні позовні вимоги з урахуванням уточнення відповідач за первісним позовом обґрунтовує наступним:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1 з 1997 року до початку 2014 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, також цим рішенням визнано за ОСОБА_2 право масності на 1/2 частину житлового будинку літ. «Ж-2», пено-бетонний, житловою площею 75,0 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами у вигляді альтанки літ. «З», огорожі №6, 7. 8, 9, 10, замощення - 1 та приватизовану земельну ділянку, на якій розташований зазначений будинок, площею 0,0866 га, які знаходяться у АДРЕСА_1 . 24 листопада 2015 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області зазначене рішення Дзержинського районного суду м. Харкова залишено без змін.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 25 листопада 2005 року.

Рішенням Дзержинським районним судом м. Харкова від 16 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , у розмірі 2000,00 грн., починаючи з 12 червня 2015 року. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року зазначене рішення і залишено без змін.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що у зв`язку із неправильним формуванням росту зубів, у їх спільної із ОСОБА_1 доньки ОСОБА_3 , виникла необхідність у її обстеженні, на підставі чого, між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Фортуна» у формі малого підприємства було укладено Договір №3390 про надання платних стоматологічних послуг від 05 жовтня 2017 року. В результаті чого, за твердженням ОСОБА_2 , нею були понесені витрати, які вона вважає додатковими витратами на дитину: вартість обстеження становила 2080,00 грн., яка складається з 1500,00 грн. - діагностика та 100,00 грн. - проведення ортопантомограми та КПКТ костей черепу на суму 480,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 09.10.2017 року та квитанціями з Приватбанку від 05.10.2017 року. Після проведення дослідження, було отримано консультативний висновок від 30.10.2017 року «Дистальний прикус. Вестибулярное положение 13 и 23 зубов. Тортоаномалии зубов», в результаті чого дитині встановлено брекет систему clarity SL (самалігіруюча) на верхній та нижній ряд зубів та надано рахунок на оплату №5 від 01 червня 2018 року на її обслуговування на два роки у сумі 12000,10 грн.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 зазначає, що донька проходила обстеження в Медичному центрі «Екомед», щодо підтвердження чи спростування діагнозу «Алергічний риніт», що підтверджується висновком № 1 від 24.10.2017 року, вартістю 250,00 грн. та висновком №2 від 22.11.2017 року, вартістю 200,00 грн. та потребувало проведення аналізів, вартість яких становила 965,00 грн. Сплата висновків №1, №2 та аналізів підтверджується рахунками та штемпелем про їх сплату №171024/6кЗх від 24.10.2017 року, №171122/7п6т від 22.11.2017 року та№171024/300с від 24.10.2017 року.

Позивач за зустрічним позовом також зазначає, що донька має розлад зору і постійно проходить як стаціонарне лікування, так і на протязі року, здійснюється діагностика, щодо встановлення покращення чи погіршення зору, з рекомендаціями докторів, щодо її лікування (данні обставини підтверджуються випискою із медичної амбулаторної карти з КЗОЗ «ОКЛ-ЦЕМД та МК від 17.06.2013 року, копією амбулаторної карти з «Авторської школи Бойко » від 26.09.2014 року, консультативний лист обстеження в «Люксоптиці» від 01.09.2015 року та 05.10.2017 року, рецепт на окуляри від 25.01.2014 року, обстеження у дитячому лікувально-профілактичному центрі «Неболейка» від 06.01.2017 року). Так, при проходженні обстеження в «Люксоптиці» 11.01.2018 року, дитині, було зроблено консультативний висновок щодо подальшого її лікування, в якому надані рекомендації та витрати на закупівлю окулярів з ортокератологічною лінзою, вартістю 10700,00 грн. та проходження курсу апаратного лікування 2-3 рази на рік, вартість одного курсу 1700,00 грн. Так, щодо лінз, на підставі зазначеного обстеження, було отримано рахунок-фактуру №AQF від 17.04.2018 року на суму 10720) грн.

Також, отримано рахунок-фактуру з приватного підприємства «Екомед» від 08.06.2018 року про проведення аналізів дитині на суму 680,00 грн., яка була отримана на підставі направлень Харківської міської дитячої поліклініки № 4 від 02 травня 2018 року.

На думку позивача за зустрічним позовом вбачається, що фактичні витрати на проведення досліджень становили суму у розмірі 3495,00 грн. (1500+100+480+250+200+965); витрати необхідні для лікування доньки складають 26800,10 грн. (12000,10+10720+(1700 * 2)+680), що у загальній сумі становить 30295,10 грн. (тридцять тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень 10 коп.) відповідно 1/2 частка Відповідача ( ОСОБА_1 ) становить 15147,55 (п`ятнадцять тисяч сто сорок сім) грн. 55 коп.

На думку позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , особливою обставиною, що дає підстави віднести вищезазначену суму до додаткових витрат на дитину, є хвороба дитини (розлади зору та проблеми з розвитком щелепу, що приводить до викривлення зубів).

Таким чином, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вважає, що Відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 зобов`язаний прийняти участь у витратах, пов`язаних із лікуванням доньки у розмірі половини від фактично понесених та необхідних у майбутньому витрат і просить суд стягнути з ОСОБА_1 , на свою користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 15147,55 грн., судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 через канцелярію суду 20.03.2018 року надано відзив на зустрічну позовну заяву у якому ОСОБА_1 проти зустрічного позову заперечує частково та вважає його необґрунтованим, а викладені у ньому обставини такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 половини витрат ОСОБА_2 на проведення досліджень, що складає 1747,50 грн., відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 визнаються.

Всі інші зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не визнаються, бо є, на думку ОСОБА_1 , необґрунтованим, обставини, що викладені в обґрунтування цих вимог є такими, що не відповідають дійсності та не підтверджені належними доказами.

З огляду на вищенаведене ОСОБА_1 просить суд зарахувати зустрічні однорідні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , на суму 1 747 грн. 50 коп. і зменшити на цю суму грошову компенсацію в розмірі 127 718 грн. 05 коп., яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи Судом встановлено наступне:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1 з 1997 року до початку 2014 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2015 року зазначене рішення Дзержинського районного суду м. Харкова залишено без змін.

Під час спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу у них народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 25 листопада 2005 року та не заперечувалось сторонами.

Рішенням Дзержинським районним судом м. Харкова від 16 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , у розмірі 2000,00 грн., починаючи з 12 червня 2015 року. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2017 року зазначене рішення і залишено без змін.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.07.2019 р. № 554 «Про визначення місця проживання малолітніх дітей» визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю, ОСОБА_2 .

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що в розумінні приписів ст. 185 СК України у позивача за первісним позовом ОСОБА_1 відсутнє право на стягнення додаткових витрат на дитину з ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, а батько, який сплачує аліменти на утримання дитини, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину у разі наявності таких у розумінні ст. 185 СК України.

Так зі змісту ч.3 ст.181, ч.2 ст. 185 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, до того з батьків, з яким проживає дитина вимоги про стягнення аліментів заявлені бути не можуть.

Додаткові витрати на дитину можуть бути присуджені з того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана.

Таким чином, з ОСОБА_2 в даних правовідносинах аліменти не можуть бути присуджені, оскільки дитина мешкає разом з нею, відповідно, до неї не можть бути заявлені вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

Суд також зазначає, що витрати, які позивач за первісним позовом ОСОБА_1 вважає додатковими витратами на дитину і які він заявив у позовних вимогах з урахуванням збільшених позовних вимог, є його добровільними витратами на утримання дитини.

Дана позиція суду повністю співпадає із позицією позивача за первісним позовом ОСОБА_1 і його представників у справі № 638/9931/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину (Рішення суду від 16.06.2017 року додано позивачем у якості доказу до позовної заяви), де вони прямо зазначають ці витрати, як добровільна допомога батька на утримання дитини, що на їх думку є підставою для зменшення суми аліментів на утримання дитини.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Суд вважає, що позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підлягають частковому задоволенню, а саме:

Витрати позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , які вона вважає додатковими витратами на дитину, що підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , а саме: за стоматологічні послуги, а саме проведення досліджень на загальну суму 2080,00 грн., яка складається з 1500,00 грн. - діагностика та 100,00 грн. - проведення ортопантомограми та КПКТ костей черепу на суму 480,00 грн., а також витрати на обстеження доньки, щодо підтвердження чи спростування діагнозу «Алергічний риніт», що підтверджується висновком № 1 від 24.10.2017 року, вартістю 250,00 грн. та висновком № 2 від 22.11.2017 року, вартістю 200,00 грн. та потребувало проведення аналізів, вартість яких становила 965,00 грн., суд вважає такими, що відносяться до додаткових витрат на дитину в розумінні приписів ст. 185 СК України (особливою обставиною, що дає підстави віднести вищезазначену суму до додаткових витрат на дитину, є хвороба дитини), а їх понесення та необхідність підтверджується відповідними платіжними документами, які суд вважає належними доказами.

Разом витрати на вищезазначені дослідження склали 3495,00 грн., половина від яких складає суму - 1747,50 грн., що і підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що дана сума видатків (позовна вимога) відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 повністю визнається.

Всі інші витрати, які позивач за зустрічним позовом вважає додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, на думку суду, не підтверджені належними доказами або спростовані під час судового розгляду справи і тому не підлягають стягненню.

Суд зазначає, що долучені у якості доказів від позивача за зустрічним позовом документи про сплату за заняття дитини в музичній школі, танцювальної студії, відвідування басейну, поїздок на відпочинок, не розглядаються судом в рамках цього провадження, оскільки позовних вимог, щодо цих витрат про визнання їх додатковими витратами на дитину і відповідно стягнення їх з відповідача за зустрічним позовом заявлено не було.

Відтак, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 183, 185 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 141, 247, 258-259, 263-265, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 ) про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у розмірі 1747 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Шестак О.І.