Справа № 336/2332/19
Пр. № 2/336/2135/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника позивача адвоката Каплунової С.М.,

представника відповідача адвоката Шутака Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», про відшкодування майнової і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, що заподіяно дорожньо-транспортною пригодою.

В позові зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з участю сторін о 01 годині 10 хвилин 3 лютого 2018 року на перехресті вулиць Солідарності та Стефанова в м. Запоріжжі, автомобіль позивача «AUDІ 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав технічних ушкоджень. Винною у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, визнана відповідач на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 22.11.2018 року.

Вартість заподіяної автомобілю позивача шкоди відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження, проведеного страховиком приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування», обчислюється сумою в 55875 грн. 85 коп., з яких 42920 грн. грн. позивач отримав як страхове відшкодування від особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача.

Майнові збитки, отримані позивачем, обчислюються значно більшою сумою, яка дорівнює 41000 грн. і складається з вартості франшизи в сумі 1000 грн., виплата якої застрахованою особою передбачена договором страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, та 40000 грн., які становлять еквівалент 1500 доларів США, що є збитками, пов`язаними із знищенням в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля, оскільки до події ДТП позивач мав намір продати свою автівку та розраховував відповідно до технічного стану транспорту на отримання суми, еквівалентної 3500 доларів США.

Проте, отримана ним від страховика сума є недостатньою для набуття нового транспорту, а також є значно меншою ніж та, на отримання якої він розраховував, розміщуючи об`яви про продаж автомашини.

У зв`язку з викладеним позивач просить присудити йому означену суму з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних, обрахування яких належить здійснювати з моменту спричинення шкоди належному позивачеві майну, тобто з 3 лютого 2018 року. Обчислена таким чином сума інфляційних витрат становить 4044 грн. 74 коп. і охоплює період з 1 березня 2018 року по 31 березня 2019 року, яка є датою пред`явлення позову; три відсотки річних за вказаний період становлять 1404 грн. 40 коп.

Внаслідок ушкодження майна, на відновлення якого у нього не вистачило грошей, настали негативні наслідки в організації його життєдіяльності, зумовлені неможливістю використовувати свій транспорт і, як наслідок, - зміною звичного способу його життя, відсутністю перспектив поновлення становища, що існувало, постійним емоційним дискомфортом. Стан емоційної пригніченості у позивача розвивається з моменту дорожньо-транспортної пригоди, подію якої він важко переніс, будучи занепокоєним як за стан свого здоров`я і здоров`я особи, що пересувалась разом з ним в автомобілі, так і за технічний стан транспортного засобу.

Вартість моральної шкоди позивач оцінює в 30000 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення.

Представник позивача підтримала вимоги свого довірителя. Просить про ухвалення рішення на його користь.

Відповідач позов визнала частково. ЇЇ представник пояснив суду, що відповідно до полісу страхування відповідальності ОСОБА_2 ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну, становить 50000 грн., здоров`ю особи 100000 грн.

Відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб позивача вважається знищеним, оскільки його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, тобто витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди. В такому випадку потерпілому відшкодовується різниця між вартістю автомобіля до та після аварії. Юридична особа, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 , у відповідності до означених положень закону сплатила ОСОБА_1 різницю між вартістю належного йому автомобіля до ДТП в сумі 55875 грн. 85 коп. та після в сумі 13875 грн. 85 коп. та вирахувала франшизу в сумі 1000 грн. Таким чином, вартість відшкодування становить 41000 грн., яку позивач не оспорив, погодившись з її розміром, будь-яких фактичних даних фактичному розміру шкоди, обчисленої страховиком, не протиставив. Оскільки в силу ст. 1194 ЦК України застрахована особа зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і її відшкодуванням лише у випадку, якщо страхової виплати недостатньо для відшкодування шкоди, між тим страхова компанія сплатила вказане відшкодування у повному обсязі, вимоги до ОСОБА_2 в частині відшкодування майнової шкоди відлягають задоволення в розмірі вартості франшизи в сумі 1000 грн., яку повністю визнає відповідачка.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач не надав доказів перебування його страждань та погіршення фізичного здоров`я у зв`язку з діями відповідача. Доводи про погіршення здоров`я матері позивача через спричинену шкоду, яке (погіршення) також посилює переживання позивача, є неспроможними, так як немає жодних фактичних даних про те, що хронічні захворювання непрацездатної за віком матері позивача, відомості про які він надав, могли бути зумовлені подією дорожньо-транспортної пригоди з участю сторін.

Протягом судового розгляду відповідач добровільно відшкодувала позивачеві майнову шкоду в розмірі франшизи в сумі 1000 грн., тому в судовому засіданні 28 листопада 2019 року позивач і її представник просять про повну відмову в задоволенні позову.

Представник третьої особи суду пояснив, що зобов`язання з виплати страхового відшкодування особі, що зазнала шкоди від дій застрахованої особи ОСОБА_2 , страховик виконав повністю. 5 грудня 2018 року позивач подав компанії заяву на виплату страхового відшкодування, в якій зазначив, що із вартістю автомобіля у пошкодженому стані після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 13875 грн. 85 коп. згоден. Обчислена у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, становить різницю між вартістю ушкодженого автомобіля до та після аварії, вказана сума страхового відшкодування не оспорювалась позивачем. У відшкодування майнової шкоди позивачеві страхова компанія сплатила страхове відшкодування у вказаному розмірі за вирахуванням передбаченої договором страхування франшизи, а також вартість послуг евакуатора та стоянки.

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з участю сторін о 01 годині 10 хвилин 3 лютого 2018 року на перехресті вулиць Солідарності та Стефанова в м. Запоріжжі, автомобіль позивача «AUDS 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав технічних ушкоджень. Винною у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, визнана відповідач на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 22.11.2018 року (а. с. 64-69).

Вартість заподіяної автомобілю «AUDІ 100», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , шкоди відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження становить дорівнює ринковій вартості автомобіля і становить 55875 грн. 85 коп. (а. с. 35).

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а із змісту ст. 1188 ЦК України випливає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Загальні правила відшкодування шкоди встановлені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, яку спричинено неправомірними діями майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що спричинила її.

Як випливає з роз`яснень п. 4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особливості відшкодування шкоди особою, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, внормовані статтею 1194 ЦК України, відповідно до якої у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої застрахованою особою шкоди ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З наведеного положення цивільного законодавства випливає, що обов`язок особи, винної у вчиненні порушення правил дорожнього руху, що призвело до ушкодження предметів матеріального світу, відшкодовувати спричинену її діями шкоду настає лише у випадку недостатності страхового відшкодування, отриманого потерпілим від страховика.

Правовий висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 31), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, тоді обсяг відповідальності страхувальника обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, висловлений в постанові Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц, і його зміст відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує суд при розв`язанні цього спору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що поданню позову до особи, винної у спричиненні шкоди, має передувати звернення потерпілого до особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди; покладення ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові внески, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд враховує такі обставини.

Відповідальність ОСОБА_2 застрахована приватним акціонерним товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3766025.

Як випливає із звернення до позивача третьої особи (а. с. 84), ОСОБА_1 належить страхове відшкодування в сумі 41000 грн. 00 коп., яке становить собою різницю між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля в сумі 79302 грн. 80 коп. перевищують вартість оцінюваного транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди в сумі 55875 грн. 85 коп.

Обчислена таким чином сума страхового відшкодування у відповідності до положень ст. ст. 30.1., 30.2. Закону Укарїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» становить 41000 грн. 00 коп. і отримана внаслідок віднімання від вартості транспортного засобу до аварії в сумі 55875 грн. 85 коп. його вартості після аварії в сумі 13875 грн. 85 коп. за вирахуванням франшизи в сумі 1000 грн. (55875 грн. 85 коп. - 13875 грн. 85 коп. - 1000 грн.).

Крім того страховиком додатково оплачено 700 грн. за послугу евакуатора та 1220 грн. за стоянку (а. с.84).

Розмір страхового відшкодування, як випливає з матеріалів справи, позивач не оспорив, тому з урахуванням наведених положень закону про відповідальність застрахованої особи присудженню з відповідача на користь позивача підлягає лише франшиза в сумі 1000 грн., що передбачена договором страхування.

29 серпня 2019 року вказану суму добровільно оплачено відповідачем, як випливає з чека на а. с. 165, тому суд доходить висновку про недоведеність вимог про покладення на відповідача відповідальності в сумі, що утворює ціну позову, а це виключає ухвалення рішення в означеній частині на користь позовних вимог.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд знаходить його обґрунтованим, зумовленим психологічними стражданнями особи через протиправне ушкодження майна, яке негативно відбилося на звичному засобі життя потерпілого та його емоційному стані, і при розв`язанні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд враховує, що позивач є молодою людиною, яка в силу віку і стану здоров`я здатна протягом нетривалого часу поновити порушені спосіб та ритм життєдіяльності, і вважає, що сума в 5000 грн. буде домірною глибині емоційних страждань потерпілого і зможе забезпечити поновлення втраченого емоційного комфорту.

Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства судовий збір, сплачений позивачем, а також документально підтверджені витрати з отримання професійної правничої допомоги підлягають присудженню йому з відповідача, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1194 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , моральну шкоду в сумі 5000 грн., судовий збір в сумі 53 грн. 76 коп., витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 339 грн. 50 коп.

Решту вимог залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складений 24 грудня 2019 року.

Суддя О.В. Щаслива