Справа№592/5480/17
Провадження №2/592/1/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Корольової Г.Ю.

за участю секретаря Панасовської В.В.,

представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про поділ майна подружжя і за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся доКовпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 02.06.2017 року відкрито провадження по справі.

17.07.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 17.07.2017 року прийнятий зустрічний позов та об1єднано в одне провадженгня з первісним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 ЦК України зустрічна позовна заява, яка подаєтьсяз додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177цього Кодексу.

У судове засідання з`явилися позивач та його представник за первісним позовом і також у якості відповідача та представника відповідача за зустрічним позовом, відповідачка та представник відповідача за первісним позовом і як позивач та представник позивача за зустрічним позовом.

Позивач за первісним позовом у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві і просить припинити право власності ОСОБА_4 на гараж НОМЕР_5 у автогаражному кооперативі «Україна-2» у м. Суми та визнати за ним право власності на цій гараж та стягнути з нього різницю у вартості поділеного майна на її користь. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 за зустрічним позовом відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом просив розподілити спільне майно подружжя з урахуванням вимог позивача за первісним позовом, а ОСОБА_4 відмовити у задоволенні позовних вимог за її позовом.

Відповідачка за первісним позовом та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 і просили залишити право власності за нею на гараж НОМЕР_5 , який і перебуває у її власності, залишивши ОСОБА_3 право власності на гараж НОМЕР_6 у автогаражному кооперативі « Україна-2 » у м . Суми, яким він постійно користується і право власності зареєстровано саме за ним. Не заперечують проти стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різниці вартості поділеного майна у розмірі 39 000 грн., яка визначена експертизою і дані гроші перебувають на депозитному рахунку ТУ ДСА.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи встановив.

08.08.1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, який за рішенням Сумського районного суду м Сумської області від 30 травня 2014 року був розірваний (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано право власності 1/1 на гараж у автогаражному кооперативі «Україна-2» м . Суми, гараж НОМЕР_5 загальною площею 43,8 кв.м за рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.06.2000 року, номер 295,за реєстровим номером 79 та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.09.2008 року (а.с.9).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровано право власності 1/1 на гараж у автогаражному кооперативі «Україна-2» м. Суми, гараж НОМЕР_6 загальною площею 31,6 кв.м за рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.06.2000 року, номер 295,за реєстровим номером 79 та зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.08.2007 року (а.с.10).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

За ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 28 серпня 2017 року призначена оціночно-будівельна експертиза по визначенню ринкової вартості двох гаражів, які є спільною власністю подружжя ОСОБА_3 , висновок експерта за №47 від 22 березня 2018 року якої містяться у матеріалах справа, яким і визначена наступна вартість: ринкова вартість гаражу НОМЕР_5 в автогаражному кооперативі «Україна -2» м. Суми, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 складає 158 500 грн.; ринкова вартість гаражу НОМЕР_6 в автогаражному кооперативі «Україна - 2» м. Суми, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 складає 80 500 грн. (а.с.106-120).

У судовому засіданні достовірно встановлено, що протягом тривалого часу і після розірвання шлюбу сторони користуються саме цими гаражами, за якими зареєстровано за кожним право власності. Позиція ОСОБА_3 з приводу визнання право власності на гараж, який зареєстровано за ОСОБА_4 суд визнає необґрунтованою і такою, що суперечить як інтересам ОСОБА_4 , так і дитині, яка проживає разом з нею і зачіпає її інтереси, яка також користується даним гаражом і залишає у ньому свої речі, а переоформлення документів на гараж коштує значну вартість, що також буде відобразиться на майновому стані дитини. Крім того, позивачка не заперечує проти сплати на користь ОСОБА_3 різниці ринкової власності гаражу, яка складає 39 000 грн. (158 500 - 80 500=78000 грн. і складає Ѕ частину 39000 грн). Дана сума ОСОБА_4 внесена на рахунок ТУ ДСА у Сумській області, ОСОБА_3 також внесена на рахунок ТУ ДСА у Сумській області сума у розмірі 38 800 грн.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Зважаючи на те, що не подано суду достатніх доказів, які б свідчили про підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 для визнання за ним права власності саме на гараж НОМЕР_5, який зареєстровано за ОСОБА_4 , у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом слід відмовити, задовільнивши зустрічний позов у повному обсязі, залишивши у власності ОСОБА_4 гаражНОМЕР_5 , який знаходиться за адресою : м. Суми «Україна-2» автогаражного кооперативу, а у власності ОСОБА_3 гараж НОМЕР_6 , який знаходиться у м. Суми «Україна-2» автогаражного кооперативу та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю вартості гаражу у розмірі 39 000 грн., які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА у Сумській області (рахунок отримувача 8869, код отримувача 02886462, код банку отримувача 820172).

В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки 540,00 грн. судового збору - пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2,5,12,13, 81,141, 259-265 , 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Повернути ОСОБА_3 (ідн. Код НОМЕР_4 ) 38 800 грн. з депозитного рахунку ТУ ДСА у Сумській області (рахунок отримувача 8869, код отримувача 02886462, код банку отримувача 820172).

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Залишити у власності ОСОБА_4 гараж НОМЕР_5, який знаходиться за адресою: м. Суми «Україна-2» автогаражного кооперативу.

Залишити у власності ОСОБА_3 гараж НОМЕР_6 , який знаходиться у м. Суми «Україна-2» автогаражного кооперативу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (ідн. Код НОМЕР_4 ) різницю вартості гаражу у розмірі 39 000 грн., які знаходяться на депозитному рахунку ТУ ДСА у Сумській області (рахунок отримувача 8869, код отримувача 02886462, код банку отримувача 820172).

Стягнути з ОСОБА_3 (ідн. Код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 540 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Г.Ю. Корольова