Провадження № 22-ц/4808/1144/19
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, оформлене протоколом по розгляду Акту про порушення, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2019 року, постановлену суддею Домбровською Г.В.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до АТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, оформлене протоколом №22 від 11 травня 2019 року філії Південна АТ «Прикарпаттяобленерго» по розгляду Акту про порушення №084267 від 28 березня 2019 року визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовну заяву ОСОБА_2 залишено ухвалою суду від 12 червня 2019 року без руху для виправлення недоліків, однак у строк, встановлений судом на їх усунення, вимоги ухвали не виконано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що ухвала є незаконною, постановлена всупереч ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та рішення Великої Палати ВС від 21 березня 2018 року.

Зазначає, що ухвалою суду від 12 липня 2019 року його позовну заяву залишено без руху для сплати судового збору. Так як спір виник з правовідносин між постачальником та споживачем електроенергії, правовідносини регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів». У цьому Законі завжди була норма про звільнення споживачів від сплати судового збору, проте змінами до ЗУ «Про судовий збір» із переліку категорій позивачів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях, виключили позивачів, які звертаються до суду за захистом своїх прав, як споживачі. Рішенням від 21 березня 2018 року №14-57 цс 18 Великої палати ВС визнала, що позивачі у справах про захист своїх прав як споживачів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ у всіх судових інстанціях, як це передбачено ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Подавав заяву про звільнення від сплати судового збору як споживача електроенергії до суду першої інстанції, однак ухвалою судді його позовну заяву неправомірно визнано неподаною та повернуто.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2019 рок позовну заяву ОСОБА_2 до АТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, оформлене протоколом №22 від 11 травня 2019 року філії Південна АТ «Прикарпаттяобленерго» по розгляду Акту про порушення №084267 від 28 березня 2019 року залишено без руху, надано позивачу строк 5 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

01 липня 2019 року до суду поступила заява ОСОБА_2 про звільнення його від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до АТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірним та скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ, оформлене протоколом №22 від 11 травня 2019 року філії Південна АТ «Прикарпаттяобленерго» по розгляду Акту про порушення №084267 від 28 березня 2019 року визнано неподаною та повернуто.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання Держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи не применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (mutatis mutandis рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини» («Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany») від 12 липня 2001 року, заява № 42527/98, § 44).

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, визначений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як на підставу для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху, суд в ухвалі від 04 липня 2019 року посилався на те, що у строк, встановлений судом на виправлення недоліків позовної заяви, визначені ухвалою суду від 12 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, недоліки позовної заяви залишились невиконаними в повній мірі.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її, суд першої інстанції не врахував, що у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., N 7, ст. 84) слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

У постановах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-916цс17 висловлена правова позиція про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви і має сплатити судовий збір за подання до суду, зокрема апеляційної скарги.

Відступаючи від практики Верховного Суду України, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду вважає, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 «Про захист прав споживачів», ст. 1 ЦПК України у редакції на час постановлення оскарженої ухвали, ст. 2 ЦПК України у редакції на час розгляду справи Верховним Судом).

Такий висновок зробила Велика Палата ВС у справі №761/24881/16-ц, провадження №14-57 цс 18.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, не взяв до уваги заяву позивача про звільнення його, як споживача електроенергії, від сплати судового збору, безпідставно поклав на ОСОБА_2 , який звернувся до суду за захистом прав споживача, обов`язок зі сплати судового збору та передчасно визнав його позовну заяву неподаною і повернув її.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням її для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 липня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта