Справа № 184/2224/16-ц
Номер провадження 2/184/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря - Попівніч Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шаврової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10.12.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (змінено назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі по тексту КБ «Приватбанк», Банк) та ОСОБА_2 , був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В порушення умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому за кредитним договором № б/н, станом на 31.10.2016 року, утворилась заборгованість у розмірі 21096,52 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути з нього судовий збір у розмірі 1378 грн.

Відповідач в порядку ст. 178 ЦПК України подав до суду відзив, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, зазначивши, що у розумінні діючого законодавства він взагалі не укладав з позивачем кредитного договору, на який він посилається. Копія Умов та Правил надання банківських послуг, на яку посилається позивач, не містить підпису відповідача відносно того, що саме з наданими до позову Умовами та Правилами відповідач був ознайомлений.

Анкета заява теж містить виключно анкетні дані відповідача, вона не містить даних щодо суми кредиту, розміру кредитного ліміту, строку дії картки, розміру та підстав нарахування процентів, комісії, штрафу та пені. Зазначена анкета - заява не містить посилання на конкретну редакцію Умов та Правил надання банком кредиту. Тобто анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10.12.2012 року не містить ознак узгодження в письмовій формі умов кредитування. Немає також жодних відомостей щодо зміни умов кредитування.

Крім того, відповідач не погоджується з тим, що особистий розрахунок банку є належним та допустимим доказом по справі. Вказаний розрахунок банку є тільки його особистими поясненнями і нарахуваннями позивача, правильність якого не зміг підтвердити навіть експерт. За клопотанням відповідача по справі була призначена судово - економічна експертиза, на розгляд якої ставилися питання щодо загальної суми нібито заборгованості відповідача за кредитним договором від 10.12.2012 року. Відповідно до висновку експертизи, експертом не представилось можливим встановити розмір заборгованості та правильність її нарахування банком, внаслідок того, що позивач на неодноразові вимоги експерта не надав усіх необхідних документів.

Крім того відповідач просить застосувати позовну давність щодо позовних вимог про стягнення нарахованої пені і штрафів, та звертає увагу суду на те, що відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду(штрафу та пені) за одне й те саме правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків щодо фактичних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, 10.12.2012 року між КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб подання письмової згоди відповідача на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно анкети заяви від 10.12.2012 р. відповідач погодився, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився і погоджується з договором про надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді. Пам`ятку клієнта, яка містить у тому числі Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування ним отримано і останній ознайомлений з її змістом під підпис (а/с.5).

На підтвердження позовних вимог банком надано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» (т.1 а/с 6-7) та з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (т.1, а/с 8-31).

Відповідно до довідки КБ «ПриватБанку», наявної в матеріалах справи, за кредитним договором №б/н від 10.12.2012 р. відповідачу видано кредитну карточку НОМЕР_1 , терміном дії до 06/16 року (т.1, а/с 79).

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_2 проводився рух коштів як шляхом поповнення картки, так зняття відповідачем коштів з картки за період: 21.12.2012 24.01.2014 р. (т.1, а/с 80-86).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.12.2012, наданого позивачем, заборгованість за кредитом станом на 31.10.2016 р. становить 1407,67 грн. (сума колонок «сальдо поточної заборгованості за кредитом» та «сальдо простроченої заборгованості за кредитом»); заборгованість за процентами 15108,06 грн.; комісія 3100,00 грн.; заборгованість по судовим штрафам 1480,79 грн. (т.1, а/с 3-4).

Вирішуючи наявний спір, суд керується наступним.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Здійснюючи оцінку обставин (фактів), якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи, та поданими ними доказами, суд звертає увагу на наступне.

У анкеті заяві від 10.12.2012 р. відсутні позначки, які б вказували який вид карточки (кредитки, зарплатної тощо) отримав відповідач, не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Пам`ятку клієнта, яка містить у тому числі Тарифи і основні умови обслуговування і кредитування, вручену ОСОБА_2 під підпис відповідно до анкети заяви від 10.12.2012 р., до суду не надано.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (т.1 а/с 6-7) та з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (т.1, а/с 8-31) не містять підписів сторін договору та не визнаються відповідачем. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

При цьому суд керується постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, в якій Судом зроблено висновок про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того суд звертає увагу на те, що згідно висновку експерта №469/470-18 за результатами проведення судової економічної експертизи, проведеної на підставі ухвали суду за клопотанням відповідача, в об`ємі наданих документів зазначити загальну суму заборгованості позичальника ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором б/н від 10.12.2012 року станом на 31.10.2016 р., в тому числі сума строкової та поточної заборгованості за кредитом, за відсотками по кредиту, сума пені за прострочення сплати кредиту та відсотків, відповідно до умов кредитного договору, з урахуванням проведених боржником виплат в рахунок погашення заборгованості та з урахуванням позовної давності, яка встановлена ст.257 ЦК України, не надалося за можливе, оскільки банком на дослідження не надано документи щодо встановлення ставки на поточну заборгованість та прострочену заборгованість (т.2, а/с10-18).

Згідно виписки по рахунку, наданого Банком (т.1 а/с3-4), визначити суму заборгованості за тілом кредиту також не можливо, оскільки відсутня відповідна графа, а графа «Залишок після операції» містить інформацію наростаючим підсумком про усі операції по рахунку, у тому числі зняття, поповнення картки, нарахування процентів, штрафів, списання процентів тощо. Натомість, розрахунок заборгованості, що міститься у матеріалах справи (т.1 а/с3-4,) суд не визнає доказом у значенні, передбаченому ст. 76 ЦПК України, оскільки останній є письмовим поясненням позиції позивача, яким обґрунтовуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.

Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 23, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають, а витрати, пов`язані з розглядом справи за проведення експертизи в сумі 2970 гривень 00 копійок (що підтверджується рахунком на оплату №990 від 21.09.2017 р. (т.1, а/с 147) та актом 3469/470-18 (т.2, а/с 9) підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.526,527,530,615,625,1052,1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , рах. № НОМЕР_3 , МФО №305299, розташованого за адресою:01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_4 ), паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 08.06.2007 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , витрати, пов`язані з розглядом справи за проведення експертизи в сумі 2970 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.09. 2019 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина