Справа № 716/49/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.19 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Пухарєвої О.В.,

за участю секретаря Кульки О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника Органу опіки та піклування Заставнівської РДА - Пендюра В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Заставнівського районного суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Заставнівської РДА про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Позовна заява мотивована тим, що 27.09.2008 між сторонами було укладено шлюб, в якому народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я розпалася з тих, причин, що вони перестали розуміти один одного, між ними часто виникали конфліктні ситуації через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги.

Позивач вважає, що сім`я розпалася, просила розірвати шлюб. Проте, як мати дітей усвідомлює відповідальність за їх виховання та створення для них належних умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я. У зв`язку з цим просила залишити проживати дітей разом із нею, оскільки відповідач не може належно їх виховувати та утримувати.

Ухвалою Заставнівського районного суду від 15.01.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 роз`єднано. Виділено у самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Заставнівської РДА про визначення місця проживання дітей. Після здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу цивільній справі присвоєно №716/49/19. Позовні вимоги про розірвання шлюбу після роз`єднання залишено в справі №716/1108/18.

Ухвалою Заставнівського районного суду від 28.02.2019 зупинено провадження у цивільній справі №716/49/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №716/1108/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.03.2019 задоволено позов в цивільній справі №716/1108/18. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який зареєстровано 27.09. 2008.

Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05.06.2019 поновлено провадження у цивільній справі №716/49/19 у зв`язку з набранням 09.05.2019 законної сили рішенням про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні в цивільній справі №716/49/19 позивач та її представник позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з матір`ю підтримали в повному обсязі.

Позивач, допитана в судовому засіданні як свідок пояснила, що в шлюбі з відповідачем у них народилося двоє синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У 2016 році вона поїхала за кордон, а діти залишилися проживати разом із батьком в с. Кадубівці, в будинку належному його брату. Іноді її мама забирала дітей до себе в смт. Кострижівку. Відповідач почав зловживати алкогольними напоями, у зв`язку з цим вона подала заяву про розлучення. Після розлучення відповідач забрав старшого сина до себе, а молодший залишився проживати у її матері. Осінню 2019 вона повернулася в Україну і на даний час ОСОБА_9 проживає разом з нею та бабусею в смт. Кострижівка. Обидва сина тягнуться до неї. Коли ОСОБА_8 на вихідні приходить до неї, то проводить разом із нею час, обнімає її та цілує, але говорить, що хоче проживати із батьком. Проте за час проживання із батьком у нього погіршилася успішність в школі, він погано харчується. Батько не приділяє йому уваги, оскільки зловживає алкоголем. Вона повністю утримує своїх дітей купляє їм одяг, побутові товари Старшого сина відповідач забезпечує житлом та їжею. Проте молодшим сином батько зовсім не цікавиться і не утримує Коли діти проживали з батьком, то іноді пропускали заняття в школі, були агресивні. Оскільки відповідач не займався вихованням та навчанням ОСОБА_9 , вона наймала йому репетитора, бо за два роки дитина мала дуже низький рівень знань. Тривалий час із сином ОСОБА_9 займався психолог. Також позивач зазначила, що відповідач погоджується займатися вихованням дітей , за умови, що вона буде перераховувати йому гроші за ці послуги. Відповідач офіційно не працює. За кордон на заробітки не виїжджає. Особистого нерухомого майна не має. Проживає в будинку свого брата. Відповідач не раціонально використовував кошти, які позивач надсилала йому на утримання сім`ї. За час перебування її за кордоном він за її гроші придбав шість автомобілів. Гроші, надіслані для відпочинку дітей на морі, відповідач витратив на інші потреби, не пов`язані із здоров`ям дітей. Вона після повернення в Україну проживає в смт. Кострижівка у двокімнатній квартирі, забезпеченій комфортними умовами для проживання дітей ( є газ, тепло, вода). В її кімнаті, де вона збирається проживати із дітьми є місце для сну, стіл для навчання, ноутбук, планшети, проведений Інтернет зв`язок. В цій квартирі, в іншій кімнаті проживають її мама із двома племінницями ( дітьми її старшої сестри, яка померла). В даний час вона працює в м. Чернівці продавцем в продовольчому магазині, отримує стабільну заробітну плату, на заробітки за кордон не збирається.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги та пояснив, що позивач як мати малолітніх дітей створила всі умови для проживання дітей із нею. Відповідач не працює, не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями, психічно неврівноважений, неодноразово погрожував життю і здоров`ю позивачки, не дбає про інтереси дітей, яких утримував за рахунок коштів, зароблених позивачем. В телефонних розмовах із позивачем відповідач постійно її шантажує, обіцяє повернути сина, за умови сплати позивачем йому певних коштів. Представник позивача вважає, що висновок органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання дітей із матір`ю суперечить інтересам дітей.

Відповідач позовні вимоги не визнав, проте суду не надав відзив на позовну заяву з відповідними запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову про визначення місця проживання дітей. У зв`язку з хворобою відповідача за його заявою судове засідання 17.10.2019 відкладалося. В подальші судові засідання для надання своїх пояснень відповідач, будучи належним чином повідомленим, не з`явився, причини неявки не повідомив, також не забезпечив явки свого представника для підтримання його правової позиції в даній справі.

Представник органу опіки та піклування Заставнівської РДА Пендюр В.М. надав суду висновок про недоцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю, який підтримав в судовому засіданні. При цьому зазначив, що такий висновок був прийнятий після вивчення відповідною комісією всіх документів, що стосуються справи. Проте, обстежити умови проживання матері не вдалося, оскільки остання на той час перебувала на заробітках за межами України.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, представника органу опіки та піклування, оцінивши показання свідків, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб (а.с.8 зв.бік). ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу народився їх старший син ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився їх молодший син ОСОБА_6 (а.с. 9, 9 зв. бік)).

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29.03.2019, яке набрало законної сили 09.05.2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 131-132).

Судом встановлено, що в даний час молодший син ОСОБА_6 2010 року народження проживає з матір`ю в смт. Кострижівка, навчається в ОСОБА_10 син ОСОБА_5 2008 року народження проживає з батьком ОСОБА_4 в с. Кадубівці, навчається в Кадубовецькій ЗОШ.

З характеристика ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_12 ОСОБА_8 навчається у ОСОБА_13 з першого по п`ятий клас, має хороший фізичний та непоганий розумовий розвиток, однак навчається не в повну міру своїх можливостей. Трапляються випадки пропусків школи без поважних причин. Часто буває пасивний, відволікається. На уроках працює слабо, програмовий матеріал не засвою з першого разу, домашні завдання виконує не завжди і не повністю (а.с.58).

З характеристики Кадубовецької ЗОШ вбачається, що Вржещ Артем навчався в даній школі з першого по другий клас. Хлопчик має хороший фізичний і непоганий розумовий розвиток,однак в школі навчався не в повну міру своїх можливостей. Траплялися випадки пропусків школи без поважних причин. В навчальній діяльності проявляв пасивну участь. Не виявляв систематичності в підготовці до уроків (а.с.57 зв.бік).

В матеріалах справи міститься копія психолого-педагогічної характеристики Вржещ Артема, надана практичним психологом та соціальним педагогом ОСОБА_14 з якої вбачається, що Вржещ ОСОБА_9 є дуже емоційною дитиною з чутливою нервовою системою. Взаємовідносини з батьками у нього досить складні, дитина страждає від нестачі уваги, спілкування з боку рідних, що є руйнівним для психіки дитини. З психологічного тесту «Малюнок моєї сім`ї» видно, що в малюнках ОСОБА_9 завжди присутні мама та старший брат. У розмові з ОСОБА_9 завжди відчувається негативне ставлення до батька, для нього він виступає агресором (а.с.56).

Оскільки мати та батько (сторони по справі), які проживають окремо, не дійшли згоди щодо місця проживання дітей, позивач звернулася до суду для вирішення даного спору.

Відповідно до статей 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 29 червня 2004 року

№ 1906-IV«Про міжнародні договори України» міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо).

У пунктах «а», «b» частини першої статті 2 Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року визначено, що для цілей цієї Конвенції «договір» означає міжнародну угоду, укладену між державами в письмовій формі і регульовану міжнародним правом, незалежно від того, чи викладена така угода в одному документі, двох чи кількох зв`язаних між собою документах, а також незалежно від її конкретного найменування; «ратифікація», «прийняття», «затвердження» і «приєднання» означають, залежно від випадку, міжнародний акт, який має таке найменування і за допомогою якого держава виражає в міжнародному плані свою згоду на обов`язковість для неї договору.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), а також зазначені правові позиції містяться в постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №585/2392/18 (провадження №61-15609св19).

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач будучи матір`ю двох малолітніх дітей, усвідомлюючи свою відповідальність за їх виховання та створення належних умов для проживання, розвитку і збереження здоров`я, бажає належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

Із встановлених судом обставин справи, підтверджених належними і допустимими доказами вбачається, що на час звернення до суду із даним позовом позивач перебувала на заробітках в Республіці Італія з метою забезпечення та утримання своєї сім`ї. Під час перебування за кордоном працювала та отримувала дохід та регулярно переказувала своєму чоловікові відповідачу ОСОБА_4 кошти на утримання дітей на загальну суму 11180 Євро ( а.с. 75 зв. бік -108 зв. бік). В жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 повернулася до України, офіційно влаштувалася на роботу, згідно наказу про прийняття на роботу №09 від 16.10.2019 р (а.с. 187). В даний час працює продавцем продовольчих товарів в продуктовому магазині, має постійний заробіток в розмірі 4270 грн. Позивач проживає в за адресою: АДРЕСА_1 в квартирі, співвласником 1/5 частки якої являється на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.10.2000 року (а.с.10).

Згідно характеристики, виданої виконкомом Кострижівської селищної ради ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони, по характеру спокійна, хороша мати, соціально зріла особистість, шкідливих звичок не має. З сусідами та односельчанами в конфліктних ситуаціях не перебувала (а.с.103).

Згідно характеристики Кадубовецької сільської ради відповідач ОСОБА_4 за час проживання в с. Кадубівці зарекомендував себе посередньо, участі в громадському житті села не приймає (а.с.90 зв. бік).

Згідно відповіді №8368 від 24.009.2018 наданої Заставнівським ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області, ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, зокрема за дрібне хуліганство та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_4 притягався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.296 КК України згідно вироку Заставнівського районного суду від 06.04.2012. Також 27.06.2016 Заставнівським ВП було зареєстровано ЄРДР (ЄО №1520 від 27.06.2016 ) щодо побиття ОСОБА_15 громадянином ОСОБА_4 (а.с.54), що свідчить про те, що відповідач схильний до вчинення різного роду правопорушень.

Крім цього під час перебування на розгляді в суді цивільних справ про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей відповідач поводив себе агресивно по відношенню до позивачки та її представника, погрожував ОСОБА_1 фізичною розправою (убивством), у зв`язку з чим Заставнівським ВП здійснюється розслідування кримінального провадження №0000367, внесеного за ч.1 ст.129 КК України (а.с.173). Також за скаргою адвоката Венерського О.С. ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.08.2019 зобов`язано уповноважену особу внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення за відповідною частиною ст.398 КК України ( погрози представнику у зв`язку із діяльністю, пов`язаною із наданням правової допомоги) (а.с.167-170).

Разом цим, в судовому засіданні досліджено звукозапис телефонних розмов відповідача з позивачем, під час яких ОСОБА_4 вимагав гроші у позивача, в обмін за його погодження проживання старшого сина ОСОБА_8 разом з матір`ю (а.с.175).

Мати позивача ОСОБА_16 , допитана в судовому засіданні як свідок показала, що її молодший внук ОСОБА_9 проживає разом із нею та мамою, а старший ОСОБА_8 - із татом. 31.08.2018 на день народження ОСОБА_8 між нею та відповідачем ОСОБА_4 , відбувся скандал, в ході якого останній набив її. Після цього внук ОСОБА_9 залишився проживати з нею, оскільки боїться батька, той випиває, б`є його. Коли ОСОБА_9 перейшов до неї, то він не знав кольорів. Протягом навчання в другому класі із ним займалися репетитори, психолог. Для проживання обох дітей у квартирі, де проживає ОСОБА_1 є всі умови. Відповідач телефонує тільки тоді, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння. З дитиною розмовляє з використанням нецензурних слів. ОСОБА_17 приходив на вихідні, казав, що хотів би до мами, але боїться батька. ОСОБА_4 не доглядає за ОСОБА_8 , не контролює його дії та вчинки.

Органом опіки та піклування Заставнівської РДА надано суду висновок №01-39/21-1523 від 06.09.2019 щодо розв`язання даного спору ( а.с. 159 -160). З метою надання зазначеного висновку спеціалістами служби у справах дітей було зібрано пакет документів для з`ясування матеріальних та житлових умов батьків, моральної та духовної атмосфери, в якій живуть діти , характер взаємин батьків, можливість позитивного та негативного впливу на дитину. При цьому була врахована думка дітей з ким вони бажають проживати. В процесі спілкування із старшим хлопчиком ОСОБА_8 , якому виповнилося 11 років встановлено, що він бажає проживати з батьком, а менший ОСОБА_9 , якому 8 років, хоче жити з матір`ю. Підсумовуючи з`ясовані обставини, орган опіки та піклування зробив висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітніх дітей разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки цей висновок є не достатньо обґрунтованим у відповідності до встановлених судом обставин справи та суперечить інтересам малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (с. 6 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на те, що будь - яких доказів, що свідчили б про те, що визначення місця проживання дітей разом з позивачем може зашкодити їх інтересам, в ході розгляду справи надано не було, а також аналізуючи кожен аспект відносин позивача і відповідача до дітей та виконання ними батьківських обов`язків, враховуючи, що відповідач не має самостійного доходу і своєю агресивною та антисоціальною поведінкою може зашкодити їх розвитку та здоров`ю, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання дітей з матір`ю позивачем по справі.

Згідно ч.1 ст.с.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено 704,80 грн. судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставіст.ст. 8, 9, 51 Конституції України, ст.ст. 3,9,18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.7, 19, 141, 150, 157, 161 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із матір ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( Паспорт НОМЕР_2 , виданий Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області 25.08.2003) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 704, 8 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.12.2019

Суддя О.Пухарєва