Номер провадження: 22-ц/813/6136/19
Номер справи місцевого суду: 522/2529/13- ц
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Громіка Р.Д.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Одеська регіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013 року позов задоволено у повному обсязі (т. 2 а. с. 135 142).

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати заочне рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_2 відхилено, а заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін (т. 2 а. с. 180-183).

29 жовтня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» звернулось до суду із заявою про залучення до участі у справі правонаступника ПАТ «ВТБ Банк», внесення змін до виконавчого листа у даній справі.

Посилаючись на те, що між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року, Додаткову угоду №1 від 27 листопада 2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 27.11.2015р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О.. № реєстру 2218, відповідно до яких Банк відступив право вимоги за Кредитними договорами та Договором іпотеки, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами, укладеними з відповідачем ОСОБА_2 - ТОВ «ФК «Поліс».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2018 року до справи залучено ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» як правонаступника позивача ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Одеська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» (т. 2 а. с. 232 -235).

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи та у доступі сторін до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 16 грудня 2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи вимоги заяви про залучення у справу правонаступника, суд першої інстанції посилався на те, що між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Поліс» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року, Додаткову угоду №1 від 27 листопада 2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 27.11.2015р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко І.О.. № реєстру 2218, відповідно до яких Банк відступив право вимоги за Кредитними договорами та Договором іпотеки, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами, укладеними з відповідачем ОСОБА_2 - ТОВ «ФК «Поліс».

Відповідно до п 2.1. Договору про відступлення права вимоги за фінансовими кредитами, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Згідно п. 1.1.7 Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, Права вимоги права грошової вимоги (боргових зобов`язань) за фінансовими кредитами Первісного кредитора за Кредитними договорами до Боржників щодо погашення заборгованостей, які виникли на підставі укладених між Первісним кредитором та Боржниками Кредитних договорів та підтверджуються Документацією, а також інші права вимоги за Кредитними договорами і Договорами забезпечення.

Відповідно до п. 3.1.3. Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, право вимоги переходить до ТОВ «ФК «Поліс» з моменту підписання Сторонами відповідної Додаткової угоди до даного договору та Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни додаткової угоди до Договору на рахунок ПАТ «ВТБ Банк», після чого ТОВ «ФК «Поліс» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному Реєстрі прав вимоги, а також їх зобов`язань по договорам забезпечення. Разом з правами вимоги до ТОВ «ФК «Поліс» переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

27 листопада 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» було укладено Додаткову угоду №1 від 27 листопада 2015 року до Договору про відступлення права вимоги, якою визначено розмір заборгованостей Боржників, Права вимоги до яких відступаються за цією Додатковою угодою згідно Реєстрів прав вимог від 27 листопада 2015 року, які містяться в Додатку 1 до даної Додаткової угоди.

В Додатку 1 до Додаткової угоди №1 від 27 листопада 2015 року до Договору про відступлення права вимоги міститься Реєстр прав вимог № 1/1, відповідно до якого одним з Боржників, право вимоги до яких було відступлено, є фізична особа підприємець ОСОБА_2 .

В Додатку 1 до Додаткової угоди №1 від 27 листопада 2015 року до Договору про відступлення права вимоги міститься Реєстр прав вимог № 1/2, відповідно до якого одним з Боржників, право вимоги до яких було відступлено, є ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, у зв`язку з укладенням Сторонами договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №21МБ від 18 листопада 2015 року та Додаткової угоди № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 27 листопада 2015 року, згідно яких Первісним кредитором відступлено Новому кредитору право вимоги заборгованості до Боржників, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор одержує в повному обсязі належні Первісному кредитору права іпотекодержателя та заставодержателя в зобов`язаннях, що виникли за іпотечними договорами та договорами застави, повний перелік яких викладений в Додатку 2 до цього Договору (надалі «Договори іпотеки та застави»), які укладені в якості забезпечення виконання Боржниками зобов`язань перед Первісним кредитором за Кредитними договорами.

В Додатку № 2 до Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки міститься Договір іпотеки, укладений з відповідачем.

Згідно п 2.2 Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, право вимоги згідно з цим договором переходить до Нового кредитора з моменту сплати останнім на користь Первісного кредитора Ціни Додаткової угоди у розмірі порядку та на умовах, що визначені Договором про відступлення права вимоги та Додатковою угодою.

Статтею 37 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чиборжника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку.

Згідно статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, зміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу, тому висновок суду першої інстанції щодо заміни позивача ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Поліс» є правильним та обґрунтованим.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Встановлено, що виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м. Одеси 23 січня 2014 року у справі №522/2529/13-ц був повернений постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30 червня 2016 року, то, відповідно, перебіг строку у 3 роки для пред`явлення до примусового виконання слід обчислювати з дня його повернення, тобто від 30 червня 2016 року до 30 червня 2019 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, дана норма має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішенняч з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 16 грудня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік

П.М.Черевко