Справа № 200/7734/19
Провадження №2/200/3220/19
УХВАЛА

про забезпечення позову

22 серпня 2019 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, поданої у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування витрат здійснених на поліпшення витребуваного майна, які не можуть бути відокремлені у сумі, на яку збільшилася вартість майна та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування витрат здійснених на поліпшення витребуваного майна, які не можуть бути відокремлені у сумі, на яку збільшилася вартість майна та відшкодування моральної шкоди.

16 серпня 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 в межах ціни позову 296326.63 гривень, які вона просить стягнути в якості компенсації вартості зроблених нею поліпшень.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову зазначено, що 25.06.2018 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1422вона придбала в ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Одразу ж після укладання договору купівлі-продажу вона винайняла бригаду робітників і почала робити в квартирі ремонт.

З моменту купівлі квартири нею було вкладено в ремонт грошові кошти в сумі 296326.63 гривень. З яких 98626,63 гривень вартість будівельних матеріалів, а 197700 гривень вартість, виконаних будівельно-ремонтних робіт, що підтверджується квитанціями на придбання будівельних матеріалів, договорами на виконання будівельних робіт, актами приймання передачі виконаних робіт.

Відповідно до положень ч.4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

З сайту оголошень «olx.ua» їй стало відомо, що відповідач по справі, ОСОБА_2 , термінова продає зазначену квартиру за 32000 доларів США, що на 7500 доларів США дорожче ніж я її купувала.

Зазначає, що їй зателефонувала сусідка та сказала, що до квартири прийшли якісь невідомі їй особи та зазначили, що вони вже дали завдаток за квартиру АДРЕСА_1 та як тільки ОСОБА_2 підготує всі необхідні документи вони укладуть договір купівлі продажу майна.

Тому зараз існує реальна загроза того, що відповідач по справі продасть єдину належну їй квартири та вона не зможе в майбутньому ефективно захистити свої права.

Зазначала, що всі докази тієї обставини, що ОСОБА_2 має намір продати квартиру вже містяться в матеріалах справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає Заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

25.06.2018 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1422позивач придбала в ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

З моменту купівлі квартири нею було вкладено в ремонт грошові кошти в сумі 296326.63 гривень.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26.02.2019 року, було витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вищезазначену квартиру та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Відповідачем не було вчинено жодних дій спрямованих на відшкодування зроблених позивачем поліпшень.

Суд приймає до уваги (з офіційної інформації, що міститься в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта), що ОСОБА_2 належить на праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому в мережі Інтернет розміщені оголошення щодо реалізації ОСОБА_2 вищезазначеного нерухомого майна, що належить їй на праві власності.

Зокрема на сайті оголошень «OLX.UA» були розміщені оголошення про продаж спірної квартири, а саме: оголошення №593187423 від 17.05.2019 року, оголошення №593996531 від 15.05.2019 року, оголошення №593892177 від 15.05.2019 року.

Тобто, вбачається очевидне намагання ОСОБА_2 реалізувати належне їй нерухоме майно на користь третіх осіб з метою подальшого ухилення від виконання зобов`язань перед Позивачем.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Згідно до ст.149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також, відповідно дост.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову також повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У заяві Позивача про забезпечення позову зазначено як предмет позову саме дії Відповідача, які полягають у відшкодування витрат здійснених на поліпшення витребуваного майна, які не можуть бути відокремлені, у зв`язку з чим потрібно забезпечити позов, а також обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбаченост. 151 ЦПК України.

Відповідно до ст.150ЦПК України«1. Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;»

Відповідно до положень п.1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4ст. 151 ЦПК(1618-15), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 3Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови ПленумуВСУ №9від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року по справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. У рішенні зазначається, що гарантованіст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод процесуальні права на справедливий, публічний і швидкий розгляд, передбачає водночас і виконання судових рішень: «Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію».

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати усталено порядку користування майном належним фізичній особі.

Обраний Позивачем спосіб забезпечення позову не впливає на право володіння та користування належним ОСОБА_2 майну, оскільки не містять в собі заборону до вчинення цій особі будь-яких дій.

Такі заходи забезпечення позову носять лише тимчасовий характер, що направлений на збереження нерухомого майна ОСОБА_2 , та зменшення ризику відчуження вищезазначеного нерухомого майна третім особам на час розгляду даної справи у суді.

Суд приходить до висновку, що значна сума компенсації вартості здійснених поліпшень, яка заявлена до стягнення, та відсутність жодних документально підтверджених відомостей про вжиття з боку Відповідачів будь-яких дій, спрямованих на її погашення, а також викладені по тексту позову і заяви про вжиття заходів забезпечення позову доводи Позивача, надають підстави допускати ймовірність настання обставин, за яких належне ОСОБА_2 нерухоме майно може бути відчужене.

Враховуючи всі вищезазначені доводи у своїй сукупності, вбачається наявність об`єктивних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які співвідносяться з предметом позову, є співмірними вимогам Позивача з метою забезпечення виконання можливого рішення суду в майбутньому.

Отже, забезпечення позову ОСОБА_1 є абсолютно співмірним з позовним вимогам, оскільки Позивачем належним чином обґрунтовано наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує вжиття заходів забезпечення позову, тобто Позивачем висловлені вже не припущення, а факти, які свідчать про загрозу неможливості виконання можливого рішення суду в майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, ціну позову та збитки, що може зазнати Позивач внаслідок неможливості виконання рішення суду, оцінюючи подані Позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про забезпечення позову та встановивши обставини в їх сукупності, на які посилається Позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 в межах ціни позову 296326.63 гривень (двохсот дев`яноста шести тисяч трьохсот двадцяти шести гривень шістдесяти трьох копійок).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 цього Кодексу.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення не залежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску