У Х В А Л А

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 462/6332/18

провадження № 61-14890ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державного казначейської служби України, з участю третьої особи прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що прокурором слідчого управління прокуратури Львівської області Сасом Є. 19 грудня 2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000363 від 17 листопада 2017 року. Дану постанову 19 червня 2018 року скасовано Галицьким районним судом м. Львова. Вважає, що такі дії прокурора свідчать про зловживання владою з метою отримання неправомірної вигоди. Внаслідок цього йому завдано моральну шкоду. Просить стягнути з відповідача на його користь 27 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суди виходили із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів обставин викладених в позові, факт завдання позивачу моральної шкоди не доведено.

У серпні 2019 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, просив оскаржувані рішення скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Отже, ціна позову у даній справі становить 27 000,00 грн, яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з позовів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тримання особи в державній установі виконання покарань, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України).

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 березня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державного казначейської служби України, з участю третьої особи прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров