Справа № 212/6337/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Нестеренко В. В., представника відповідача Коломоєць О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 40 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 1979 по 2008 рік перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахті «Родина» ВО «Кривбасруда», правонаступником є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (ПАТ «КЗРК») підземним електрослюсарем, електрослюсарем черговим з ремонту устаткування, у 2008 році був звільнений з підприємства з виходом на пенсію. За висновком МСЕК від 09.04.1997 року йому вперше було встановлено 40% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням та третя група інвалідності, в подальшому висновком МСЕК від 06.05.2003 року - 40% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, безстроково.

У зв`язку із ушкодженням здоров`я через професійне захворювання йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях яких він зазнає впродовж багатьох років, в зв`язку з професійним захворюванням змінилися його образ та якість життя.

Ухвалою суду від 27.08.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на відзив в якому зазначила, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянні заподіювача та вини відповідача в її заподіянні. Крім того вказала, що позивачем не дотримано порядку звернення за відшкодуванням моральної шкоди.

Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне.

Позивач ОСОБА_1 з 1979 року по 30.09.2008 року, часу звільнення із виходом на пенсію, перебував у трудових відносинах із відповідачем та працював на шахті «Родина» ПО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «КЗРК», що підтверджується копією трудової книжки останнього та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. (а.с.12-14).

Згідно акту розслідування професійного захворювання за №97004 від 05 березня 1997 року, проведено розслідування хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 . Причиною захворювання вказано конструктивні недоліки машин та механізмів, тривалий час роботи на буровому обладнанні в підвищеним рівнем вібрації та шуму, недосконалість застосовуваних засобів індивідуального захисту від вібрації та шуму. (а.с.7).

Відповідно до витягу з акту огляду у ЛТЕК від 09.04.1997 року ОСОБА_1 при первинному огляді встановлена ступень втрати професійної працездатності 40% за професійним захворюванням та третя група інвалідності (а.с.8).

При переогляді, згідно виписок з актів огляду у ЛТЄК від 13.05.1998 року, 16.06.1999 року, 18.04.2000 року, 16.05.2001 року та 06.05.2003 року, ОСОБА_1 при повторному огляді визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% та третя група інвалідності, безстроково (а.с.9-11).

Відповідно до п.38 Правил відшкодування власником підприємств, установ і організацій або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових відносин, затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 №492 (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі Правил) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Судом встановлено, що з 1979 по 2008 рік ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем, отримав професійне захворювання. Висновком ЛТЕК від 1997 року йому вперше було встановлено втрату 40% професійної працездатності та третя група інвалідності.

Згідно положень ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 11 Правил, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі домовленості сторін (власника, профспілкового органу й потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії в трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 200 мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

Згідно з ст.440-1 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менш ніж 5 мінімальних розмірів заробітної плати.

За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість останнього вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю.

Зазначені обставини наступили у позивача у зв`язку із професійним захворюванням, що призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, встановлення групи інвалідності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує наступне.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності й господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Вищезазначені вимоги закону в поєднанні з ст.ст. 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються в кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 р. №6-207цс14, яка в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України повинна враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Так, згідно положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 4173,00 гривні.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у позивача втрати працездатності, стажу його роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, розмір мінімальної заробітної плати встановленої на 2019 рік у 4173,00 грн., глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди не є завищеним, та визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «КЗРК», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 40 000,00 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ПАТ «КЗРК» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

На підставі ст. 440-1 ЦК УРСР, керуючись ст. ст.ст. 4,12, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду в розмірі 40 000,00 гривень (сорок тисяч грн. 00 коп.) без урахування податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вулиця Симбірцева, 1А) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 22 серпня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак