Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Астахової О.О.

при секретарях Томіленка В.В., Якименко Т.С.

за участі представників позивача Ряскова В.В. , Марушкевич І.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

27 липня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 3810 грн. та понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 06.07.2018 року між сторонами було укладено договір № у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем було отримано кредит шляхом перерахування на його картковий рахунок грошових коштів у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,7 % від суми кредиту за кожен день користування. Відповідно до пункту 1.2. даного договору строк його дії становить 10 днів, але у будь-якому разі договір діє до повного виконання позивальником своїх зобов`язань за даним договором. У разі порушення позивальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або відсотків за договором, він зобов`язується сплатити на користь кредитодавця пеню у розмірі 1,95 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення кредиту. Починаючи з першого дня порушення позичальником умов договору до моменту повного погашення заборгованості за кредитом (пункт 4.3. договору). Позивач виконав взяті на себе зобов`язання перед відповідачем за даним договором, надав останньому суму кредиту у розмірі 3000 грн., перерахувавши їх на зазначений відповідачем рахунок, однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, зокрема, не погасив суми кредиту та нарахованих відсотків, у результаті чого 26.07.2018 року у нього утворилась заборгованість, яка станом на 27.07.2018 року становила 3810 грн., з яких 3000 грн. - заборгованість за кредитом, 225 грн. - нараховані відсотки, 585 грн. - пеня. Оскільки законом та зазначеним договором не передбачено можливості досудового врегулювання спору, отже єдиним способом його розв`язання є звернення до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_3 , вирішено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено справу до судового засідання. Відповідачу роз`яснено його право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та запропоновано подати відзив на позов, а також посилання на докази, яким вони обґрунтовуються, у визначені в ухвалі суду строки (а.с. 29).

25 вересня 2018 року позивачем подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій він просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 06.07.2018 року у сумі 7027,50 грн., з яких 3000 грн. - заборгованість за кредитом, 225 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3 802,50 грн. - пеня. (а.с. 31).

10 жовтня 2018 року відповідачем подано заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за результатами розгляду якої 17 жовтня 2018 року судом постановлено ухвалу про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання. (а.с. 48).

16 січня 2019 року позивачем подано відповідь на відзив (заперечення) відповідача, у яких він відхиляє доводи відповідача стосовно не укладення ним кредитного договору та його (договору) недійсності, посилаючись на докази, надані самим відповідачем (а.с. 55).

Підготовче судове засідання проведено за участі представника позивача Ряскова В.В . Відповідач до суду не з`явився, про день, час і місце судового розгляду був своєчасно та належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення або відкладення судового засідання від нього не надходило, на підставі чого суд, вислухавши думку представника позивача, ухвалив розпочати підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 січня 2019 року підготовче судове засідання закінчено, справу призначено до судового розгляду (а.с. 62).

28 травня 2019 року у судовому засіданні суд, вислухавши думку представника позивача Марушкевич І.А. стосовно можливості розгляду справи у відсутності відповідача, який своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, за відсутності будь-яких клопотань останнього, на місці ухвалив про відкладення розгляду справи для повторного виклику відповідача.

У судовому засіданні представник позивача Рясков В.В. позовні вимоги підтримав, виходячи із доводів, якими вони обґрунтовуються та просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час і місце судового розгляду був своєчасно та належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення або відкладення судового засідання, а так само заяв з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, від нього не надходило, на підставі чого суд, керуючись положеннями частини 5 статті 223 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що на підставі заяви позивальника, заповненої відповідачем 06 липня 2018 року на сайті позивача (а.с. 4), між сторонами було укладено договір № від 06 липня 2018 року у формі електронного документу з використанням електронного підпису про надання позивачем відповідачу фінансового кредиту у сумі 3000 грн. строком на 10 календарних днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,75 % від суми кредиту за кожен день користування на умовах строковості, зворотності та платності, який відповідач зобов`язується повернути разом з нарахованими відсотками до 16 липня 2018 року (а.с. 5-6).

На виконання умов даного договору 06 липня 218 року позивачем було перераховано відповідачу до зазначеного відповідачем ПАТ «Приватбанк» для зарахування на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 3000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 65 від 06.07.2018 року (а.с. 14).

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до положень частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормою частини 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень частини 1 і 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Пунктом 1.4.1. укладеного 06 липня 2018 року між сторонами договору № передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 0,75 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (надалі-процентна ставка), починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.2 цього договору. З метою нарахування процентів, день перерахування коштів Кредитодавцем Позичальнику та день повного погашення заборгованості Позичальником, вважається одним днем строку кредиту.

Згідно пункту 1.4.2. договору Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 273,75 % річних.

Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору № від 06 липня 2018 року відповідачем не виконано, у визначений строк кредит та нараховані відсотки не погашені.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Нормою частини 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частини 1 і 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи приписи наведених правових норм, судом критично сприймаються заперечення відповідачем фактів укладення ним з позивачем договору фінансового кредиту, отримання від позивача кредитних коштів, а також твердження відповідача про недійсність даного договору у зв`язку з недотриманням позивачем встановленої форми та порядку його укладення, оскільки відповідачем не було надано належних та відповідних доказів, які могли б підтвердити зазначені доводи.

Оскільки відповідач не звертався до суду з позовом про визнання договору № від 06 липня 2018 року недійсним, отже його твердження про недійсність та не чинність даного договору спростовуються наявним в матеріалах справи доказами, а саме платіжним дорученням № 65 від 06.07.2018 року (а.с. 14) та випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 відповідача (а.с. 43), номер якої співпадає з номером, зазначеним позивачем у вищезазначеному платіжному дорученні у графі «призначення платежу», підтверджується факт перерахування позивачем відповідачу кредитних коштів у розмірі 3000 грн. та відповідно отримання їх самим відповідачем.

Крім того, заперечення відповідачем заповнення ним 06 липня 2018 року на сайті позивача заяви позивальника для отримання кредиту спростовуються наданою самим відповідачем роздруківкою інформації про вхідні-вихідні дзвінки та SMS-повідомлення по номеру мобільного стільникового зв`язку НОМЕР_2 , який належить відповідачу (а.с. 31), зокрема в першій верхній строчці таблиці (а.с. 36) міститься запис про одержання відповідачем 06.07.2018 року - в день заповнення ним заяви, укладення договору та отримання суми кредиту, вхідного текстового повідомлення від Smartiway, тобто від позивача, який на фінансовому ринку представлений під даною торговою маркою, що також підтверджується реквізитами позивача, зазначеними в укладеному між сторонами договорі № від 06 липня 2018 року (а.с. 6) та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» (а.с. 7).

Оскільки відповідачем не виконано зобов`язань, передбачених договором, порушено умови щодо погашення кредиту, внаслідок чого станом на 27 липня 2018 року утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000,00 грн. та нарахованими відсотками за його використання у розмірі 225,00 грн. і будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надав, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з тим суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за порушення виконання ним зобов`язань у розмірі 1,95 % від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення кредиту за прострочення виконання на загальну суму 3802,50 грн., яку було позивачем нараховано за 65 днів прострочення виконання зобов`язання (з 17.07.2018 року по 20.09.2018 року) в порядку, передбаченому пунктом 4.3. договору, підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Як вбачається з наданих позивачем розрахунків суми заборгованості (а.с. 19, 31), позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 7027,50 грн., з яких 3000 грн. - заборгованість за кредитом, 225 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 3802,50 грн. - пеня. Отже зазначений позивачем розмір пені значно перевищує розмір отриманого відповідачем кредиту (тіла) та відсотків, нарахованих за його користування протягом встановленого строку -10 днів, що складають в сумі 3225,00 грн.

Оскільки нарахована позивачем пеня за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором значно перевищує суму боргу, а також ступінь виконання своїх зобов`язань боржником, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені до суми 1612,50 грн., що становить 50 % від загального розміру невиконаного зобов`язання ((3000,00+225,00)/2).

Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 212,90 грн. (1762,00/100*((3000,00+225,00+1612,50)/(7027,50/100)).

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 612, 638, 640, 1046, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263,264-265, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хотквича, 10, офіс 163, заборгованість за договором № від 06 липня 2018 року станом на 20 вересня 2018 року у розмірі 4837,50 грн. (чотири тисячі вісімсот тридцять сім гривень п`ятдесят копійок), що складається з кредиту у розмірі 3 000,00 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 225,00 грн., пені у розмірі 1612,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн», ідентифікаційний код в , місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хотквича, 10, офіс 163, понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1212,90 грн. (одна тисяча двісті дванадцять гривень дев`яносто копійок).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Астахова

Повний текст рішення виготовлений 12 липня 2019 року.