ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 127/12042/16-ц

провадження № 61-15035св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач -Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Якименко М. М., Марчук В. С., Луценка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке відповідно до зареєстрованої 14 червня 2018 року нової редакції Статуту змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позову зазначило, що 22 січня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір № VIW3А800006940, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 20 447,22 доларів США зі сплатою 9% річних за користування кредитом на строк до 21 січня 2013 року.

У забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 передала в заставу автомобіль марки Skoda Super B, номерний знак НОМЕР_1 , придбаний за кредитні кошти.

Свої зобов`язання за кредитно-заставним договором позичальник не виконувала належним чином і має заборгованість, яка станом на 7 квітня 2016 року становить 112 702,49 доларів США і складається із: заборгованості за кредитом - 17 895,20 доларів США; заборгованості за процентами - 3 663,88 доларів США; заборгованості за комісією - 6 134 доларів США; пені - 79 633,45 доларів США, а також штрафів розмірі 9,63 доларів США (фіксована частина) і 5 336,33 доларів США (процентна складова).

Позивач вказує, що у порушення умов договору і без згоди банка 17 квітня 2015 року ОСОБА_2 відчужила переданий у заставу автомобіль ОСОБА_1 . Оскільки на день відчуження автомобіля марки Skoda Super B, номерний знак НОМЕР_1 , у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містився запис про його обтяження, застава зберегла силу для нового власника.

За таких обставин АТ КБ «ПриватБанк» просив у рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № VIW3А800006940 від 22 січня 2008 року у розмірі 112 702,49 доларів США, що за встановленим НБУ офіційним курсом гривні до долара США станом на 7 квітня 2016 року еквівалентно 2 924 629,63 гривень, звернути стягнення на автомобіль марки Skoda Super B 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , шляхом продажу АТ КБ «ПриватБанк» з правом укладення від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України, а також з наданням АТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. З метою забезпечення реалізації судового рішення позивач також просив вилучити у ОСОБА_1 спірний автомобіль, комплект ключів і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та передати у заклад АТ КБ «ПриватБанк».

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Вінницького міського суду вінницької області від 3 листопада 2016 року, ухваленим у складі судді Прокопчук А. В., позов задоволено.

Вилучено у ОСОБА_1 та передано у заклад АТ КБ «ПриватБанк» автомобіль марки Skoda Super B 2006 року випуску, тип легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , комплект ключів до нього та свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу.

У рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № VIW3А800006940 від 22 січня 2008 року у розмірі 112 702,49 доларів США, що за встановленим НБУ офіційним курсом гривні до долара США станом на 7 квітня 2016 року еквівалентно 2 924 629,63 гривень, звернено стягнення на автомобіль марки Skoda Super B 2006 року випуску, тип легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля АТ КБ «ПриватБанк» з правом укладення від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України, а також з наданням АТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що запис про обтяження автомобіля марки Skoda Super B, номерний знак НОМЕР_1 , внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, тому при переході права власності на цей транспортний засіб до ОСОБА_1 застава зберегла силу, у зв`язку з чим банк має право за рахунок цього майна задовольнити свої вимоги за кредитно-заставним договором № VIW3А800006940 від 22 січня 2008 року.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року рішення Вінницького міського суду вінницької області від 3 листопада 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у договірних правовідносинах з АТ КБ «ПриватБанк» не перебуває і обов`язку з погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 не має. Також суд дійшов висновку, що чинним законодавством не передбачено такого способу звернення стягнення на заставне майно як продаж обтяжувачем від імені боржника із передачею ключів від автомобіля і свідоцтва про його реєстрацію.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У березні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якими зареєстроване обтяження зберігає свою силу для нового власника.

На день продажу ОСОБА_1 автомобіля марки Skoda Super B, номерний знак НОМЕР_1 , запис про перебування цього транспортного засобу у заставі містився у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, тому застава зберегла свою силу для відповідача, на що не звернув уваги апеляційний суд.

Вказав, що можливість звернення стягнення на предмет застави шляхом надання кредитору права здійснити його продаж від імені власника прямо передбачена законодавством.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього суду від 4 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судоми апеляційної інстанції встановлено, що 22 січня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір № VIW3А800006940, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 20 447,22 доларів США зі сплатою 9% річних за користування кредитом на строк до 21 січня 2013 року.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з кредитного рахунку до очікуваної дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів та закінчується поточною датою сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення кредиту на суму неповернутого кредиту.

У випадку порушення позичальником зобов`язань щодо сплати винагород та процентів позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки (пункт 14.2. договору).

Згідно з пунктом 14.3 кредитно-заставного договору у випадку порушення позичальником зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 6.2 договору позичальник зобов`язався використати кредит на цілі, зазначені в договорі, сплатити проценти за користування кредитом і винагороди, погасити кредит у порядку, в сумах і у строки, що передбачені договором, забезпечити збереження предмета застави, його належний технічний стан та можливість експлуатації, запобігти пошкодженню предмета застави, його знищенню, втраті або псуванні та інше.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що застава забезпечує усі вимоги банка щодо виконання позичальником усіх його грошових зобов`язань за цим договором у розмірі, валюті, у строк і у порядку, що встановлені у цьому договорі із змінами і доповненнями до нього, внесеними протягом строку його дії.

Застава забезпечує вимоги банка щодо повернення основної суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагород, неустойки (штрафу, пені) за порушення зобов`язань позичальника, відшкодування витрат та збитків банку, пов`язаних з пред`явленням банком вимог за цим договором і звернення стягнення на предмет застави.

Предметом застави за кредитно-заставним договором є автомобіль марки Skoda Super B 2006 року випуску, тип легковий седан-В, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 (пункт 8.1 договору).

Згідно з пунктом 9.1 договору застава підлягає реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна у порядку, встановленому чинним законодавством, як застава, першого (вищого) пріоритету.

Відповідно до пункту 8.4 кредитно-заставного договору застава поширюється на весь предмет застави, незалежно від обсягу виконанняпозичальником зобов`язань за договором.

Пунктом 12.2.1 договору встановлено, що у разі настання події дефолту, під чим розуміється одна із визначених у статті 12.1 подій, банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про настання події дефолту та реєструє у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави. У повідомленні про дефолт, окрім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, банк ставить вимогу про повернення наданої суми кредиту у повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим кредитом та виконання у повному обсязі усіх інших грошових зобов`язань за договором.

Якщо протягом строку, вказаного у договорі, позичальник не усунув подію дефолту, позичальник зобов`язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом,виконати усі інші грошові зобов`язання за договором у повному обсязі, а банк має право звернути стягнення на предмет застави в порядку, визначеному у статтею 13 договору (пункт 12.2.6 договору).

Оцінивши поданий позивачем розрахунок заборгованості, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 не виконувала належним чином зобов`язання за кредитно-заставним договором і має заборгованість, яка станом на 7 квітня 2016 року становить 112 702,49 доларів США і складається із: заборгованості за кредитом - 17 895,20 доларів США; заборгованості за процентами - 3 663,88 доларів США; заборгованості за комісією - 6 134 доларів США; пені - 79 633,45 доларів США, а також штрафів розмірі 9,63 доларів США (фіксована частина) і 5 336,33 доларів США (процентна складова).

Також апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 у порушення умов договору і без згоди банка продала заставний автомобіль ОСОБА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Skoda Super B 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 ; реєстраційний номер автомобіля після відчуження змінено на НОМЕР_2 .

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 5 травня 2016 року апеляційний суд встановив, що 23 січня 2008 року зареєстровано обтяження заставою автомобіля марки Skoda Super B, номерний знак НОМЕР_1 (номер запису про обтяження 6442410; підстава внесення запису - кредитно-заставний договір № VIW3A800006940).

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку про збереження застави при переході права власності на автомобільмарки Skoda Super B 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_2 , до ОСОБА_1 , так як запис про його обтяження у встановленому законодавством порядку внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суд першої інстанції, дійшов висновку про відсутність у нового власника заставного майна будь-яких зобов`язань перед банком, так як жодних договорів із АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 не підписував.

Проте такі висновки апеляційного суду є помилковими.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) .

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (стаття 19 Закону України «Про заставу»).

Частина друга статті 17 Закону України «Про заставу» встановлює, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (частина перша статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Системний аналіз положень Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави для висновку про те, що у разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис.

Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи і на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У справі, яка переглядається, апеляційний суд, встановивши, що на день продажу автомобіля марки Skoda Super B, номерний знак НОМЕР_1 , відповідний запис про його обтяження заставою містився у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, не врахував положень Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та дійшов помилкового висновку про те, що застава не зберегла свою силу і новий власник автомобіля - ОСОБА_1 . - не має зобов`язань перед банком.

Посилаючись в обґрунтування висновків про відмову у позові на неправильно обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет застави, суд апеляційної інстанції не врахував, що згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація предмета забезпечувального обтяження здійснюється шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, у тому числі шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження за договором купівлі-продажу іншій особі-покупцю або на публічних торгах. Цим Законом також передбачено право обтяжувача вимагати від боржника передачі предмета забезпечувального обтяження у його володіння у разі, якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним.

Помилковим є твердження апеляційного суду про обов`язкове залучення ОСОБА_2 до участі у справі як співвідповідача, так як АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом щодо звернення стягнення на предмет застави, який перебуває у власності ОСОБА_1 , а не щодо стягнення кредитної заборгованості як з позичальника.

Таким чином, суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норми ЦК України, Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд першої інстанції, встановивши, що застава автомобіля марки Skoda Super B, номер кузова НОМЕР_5 , зберегла силу для нового власника - ОСОБА_1 , та врахувавши, що ОСОБА_2 має непогашену заборгованість за кредитно-заставним договором, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову і звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення боргу.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем транспортного засобу, помилковий, проте не впливає на правильність вирішення справи по суті.

Згідно зі статтею 413 ЦПК України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин касаційний суд скасовує рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року і залишає в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2016 року.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень статей 141, 416 ЦПК України у зв`язку із задоволенням касаційної скарги касаційний суд стягує з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» понесені заявником судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 53 304,77 гривень.

Керуючись статтями 141, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Сокуренко Наталією Вікторівною, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 30 січня 2017 року скасувати і залишити в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 53 304,77 гривень.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний О. В. Ступак