Постанова

Іменем України

20 серпня 2019 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/8473/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Шкоріної О.І.,

за участю секретаря - Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 ,

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

в складі судді Ярмола О.Я.

від 19 березня 2018 року

по справі №357/11325/18 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші»

до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора Київської області філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича

про визнання правочинів недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» ( далі - ТОВ «Матюші», Агрофірма), як орендар земельної ділянки, площею 2,1402 з кадастровим номером :01:011:0021 , що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (далі - земельна ділянка), звернувся до суду з позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки, здійснила розірвання укладеного між ними договору оренди земельної ділянки за відсутності підстав, визначених договором оренди, всупереч вимогам діючого законодавства, та уклала договір оренди земельної ділянки з Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» (далі - ТДВ «Шамраївський цукровий завод»), просив:

визнати недійсним вчинений ОСОБА_1 односторонній правочин щодо розірвання Договору оренди б/н від 21.08.2014, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Матюші», оформлений повідомленням б/н від 14.02.2018;

скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер 39732526 від 17.02.2018 13:10:34;

визнати недійсним договір оренди землі б/н від 19.02.2018, укладений між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки, площею 2,1402 га, з кадастровим номером :01:011:0021 ;

скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер 40006496 від 05.03.2018 17641:10.

Рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 19 березня 2019 року позов задоволено у повному обсязі. Вирішено питання про судові витрати та стягнуто з ОСОБА_1 , ТДВ Шамраївський цукровий завод», Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Київської обласної філії на користь ТОВ «Матюші» судові витрати в розмірі 34 418,32 грн, по 11 472,70 грн з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилалася на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленого без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним одностороннього правочину щодо розірвання Договору оренди б/н від 21.08.2014, оскільки розірвання договору відбулося з підстав, визначених договором, і правомірність таких дій визнано державним реєстратором.

Судом не взято до уваги, що позивачем не доведено належними доказами обставини належної сплати за оренду земельної ділянки, зокрема надані позивачем відомості на виплату грошей не відповідають вимогам первинних бухгалтерських документів, а саме не містять обов`язкових реквізитів первинного документу (відсутні дати проведення виплат, а як наслідок неможливо встановити, що виплата була здійснена в строки, передбачені договором оренди). Аркуші із зазначенням на них прізвищ взагалі не містять назви документу, назви господарської операції, яка відбулася, не містять прізвища та підпису ОСОБА_1 Деякі із наданих позивачем документів містять підписи нібито ОСОБА_1 , однак такі підписи відрізняються один від одного, та жодний документ не містить посилань на Договір оренди землі.

Вказувала, що на спростування доводів позивача до суду першої інстанції надано висновок економічної експертизи №503 від 11.03.2019, яким встановлено, що не підтверджується документально первинними документами, складеними позивачем, своєчасна та у повному обсязі виплата орендної плати за договором від 21.08.2014. Судом не враховано даний висновок при вирішенні спору та не надано йому належної правової оцінки в сукупності з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Також, вказувала, що станом на 19.02.2018 вона не була обтяжена договірними відносинами з позивачем, а тому мала всі правомочності, як власник земельної ділянки, на укладення договору оренди з ТДВ «Шамраївський цукровий завод», у зв`язку з чим вважала помилковим висновок суду про визнання такого договору недійсним.

Суд, скасовуючи рішення державного реєстратора від 17.02.2018, не дослідив зміст такого рішення, не з`ясував, чим керувався реєстратор при прийнятті рішення та не дослідив відповідної реєстраційної справи. Суд не постановив ухвалу про тимчасове вилучення доказів для встановлення фактичних обставин справи, зокрема матеріалів реєстраційної справи, яка має вирішальне значення для правильного вирішення справи. Суд також належно не відреагував на невиконання ухвали суду про витребування доказів, натомість без жодних мотивів прийняв позицію позивача та вважав встановленою обставиною протиправність рішення державного реєстратора.

Щодо скасування судом рішення державного реєстратора від 05.03.2018 зазначила, що висновок суду про задоволення позову в цій частині є передчасним, оскільки визнання договору оренди недійсним є самостійною підставою для скасування рішення про державну реєстрацію відповідного речового права, і вирішення зазначеного питання в судовому порядку без попереднього звернення до реєстратора за вчиненням відповідної реєстраційної дії є невиправданим та необґрунтованим.

Крім того, як на підставу скасування рішення суду вказувала на те, що судом безпідставно стягнуто судові витрати у розмірі 34 418,35 грн, оскільки такий розмір витрат є недоведеним, очевидно завищеним та неспівмірним зі складністю справи.

За вказаних обставин, просила скасувати рішення Біоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2019 року та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Інші учасники справи своїм правом подати відзиви на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник позивача - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідачі, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися та своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, виходячи з наступного.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 1 Закону України від 06 жовтня 1998 року «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до абзацу першого частини першої ст. 792 ЦК України, статті 13 Закону України «Про оренду землі» за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно з статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 2,1402 га з кадастровим номером :01:011:0021 , що розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

21 серпня 2014 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Матюші» (орендар) укладено Договір оренди землі №б/н (далі - Договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, площею 2,1402 га з кадастровим номером :01:011:0021 , що розташована в межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктами 1, 2 Договору оренди визначено, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Матюшівська сільська рада, що належить орендодавцю на праві власності на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 21.12.2006. В оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер :01:04:0021 , розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 2,1402 га, в тому числі рілля 2,1402 га.

Згідно пункту 3 Договору оренди нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 63794,78 грн.

Пунктом 5 Договору оренди передбачено, що даний договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Якщо орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за 6 місяців до закінчення строку дії даного договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.

Відповідно до п. 6 Договору оренди орендна плата нараховується та видається орендарем в розмірі 3 (три) % від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1913,84 грн. Додаткові умови: оранка, культивація та обмолот на присадибних ділянках 0,30 га буде проводитись безкоштовно, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 грн, в разі смерті орендодавця допомога на поховання в розмірі 500,00 грн або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без урахування індексів інфляції. Орендна плата видається у такі строки до 31 грудня поточного року (пункти 7,8 Договору оренди).

Відповідно до п. 9 Договору оренди видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом (п. 32 Договору оренди).

У пункті 33 Договору оренди визначено, що розірвання договору оренди землі допускається в односторонньому порядку. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата в повному обсязі орендної плати в строки встановлені договором.

Згідно з п. 37 Договору оренди землі цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Судом встановлено, що 04.03.2015 державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Бурімська Н.І. прийняла рішення про державну реєстрацію за індексним номером 19786933, яким зареєстровано право оренди ТОВ «Матюші» на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1

14 лютого 2018 року ОСОБА_1 направила до ТОВ «Матюші» повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, в якому зокрема повідомила, що станом на дату направлення даного повідомлення ТОВ «Матюші» належним чином не виконало взяті на себе зобов`язання здійснити орендну плату за користування земельною ділянкою за 2016-2017 роки. Посилаючись на п. 33 Договору оренди ОСОБА_1 повідомила ТОВ «Матюші» про розірвання договору в односторонньому порядку з вимогою повернути (звільнити) відповідну земельну ділянку.

З матеріалів справи вбачається, що 17 лютого 2018 року державним реєстратором Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачовим В.А. прийнято рішення про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер 39732526.

19 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:04:0021 , розташована на території Матюшівської сільської ради, загальною площею 2,1402 га.

05 березня 2018 року державним реєстратором Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачовим В.А. прийнято рішення про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер 40006496.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо правомірності державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (частина третя статті 10).

Відповідно до статті 18 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, для проведення державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки заявник повинен подати: заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права); документ, що посвідчує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; документ про сплату державного мита; документ, що підтверджує припинення права оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Припинення договору оренди шляхом розірвання передбачено статтею 32 цього Закону, за змістом якої на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що підписавши договір оренди позивач та ОСОБА_1 дійшли згоди про можливість розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

Так, згідно п. 33 договору умовами розірвання договору в односторонньому порядку є несплата в повному обсязі орендної плати в строки встановлені договором.

Позивач доводив, що для вчинення державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки державному реєстратору у якості документу, що підтверджує припинення права оренди земельної ділянки, було надано письмове повідомлення ОСОБА_1 від 14.02.2018 року (т. 1 а.с. 13).

Відповідачами не спростовано належними, достовірними та допустимими доказами подання державному реєстратору іншого документа, що підтверджує припинення права оренди земельної ділянки.

Зі змісту повідомлення ОСОБА_1 від 14.02.2018 року вбачається, що остання повідомила позивача про розірвання договору оренди в односторонньому порядку у зв`язку з несплатою орендарем в повному обсязі орендної плати у строки визначені умовами договору.

Оскільки державна реєстрація за своєю суттю є фіксацією на державному рівні об`єктивно існуючих фактів, які спричиняють виникнення, зміну або припинення прав на нерухоме майно та власне є підставою для здійснення державної реєстрації, колегія суддів погоджується з висновком суду, що повідомлення ОСОБА_1 від 14.02.2018 року не є документом, що підтверджує факт невиконання позивачем умов договору оренди щодо орендної плати.

Ані умови договору оренди, ані положення чинного законодавства не передбачають можливості розірвання договору оренди землі на підставі одностороннього повідомлення про таке розірвання, якщо встановлені певні умови для виникнення права на таке розірвання, які потребують встановлення та доказування належними доказами.

У разі відсутності взаємної згоди сторін щодо дострокового розірвання договору оренди, наявний спір про право іншої сторони здійснити таке розірвання на її вимогу.

При цьому, умовами даного договору оренди від 21 серпня 2014 року, а також положеннями закону передбачено, що вимога про дострокове розірвання такого правочину повинна бути предметом судового розгляду, за наслідками якого і приймається відповідне рішення про задоволення вимоги однієї із сторін щодо дострокового розірвання договору, або про відмову у задоволенні заявленої вимоги з огляду на відсутність для цього правових підстав.

Таким чином, у разі наявності будь-яких претензій з боку орендодавця щодо порядку та строків виконання орендарем умов договору оренди, спосіб розірвання договору оренди реалізується шляхом подання відповідного позову до суду із аргументацією підстав для розірвання або визнання договору оренди недійсним.

Матеріали справи не містять доказів, що державному реєстратору було надано судове рішення, яким встановлено факт невиконання позивачем умов договору щодо орендної плати.

Дводи апеляційної скарги про неналежне виконання позивачем умов договору, з посиланням на письмові докази, що містяться в матеріалах справи (відомості на виплату грошей, експертний висновок) не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки такі докази не є належними і не стосуються предмету спору. Враховуючи, що предметом спору є скасування рішення державного реєстратора у зв`язку з порушенням останнім вимог закону щодо здійснення перевірки існування юридичних фактів на підставі документу, що підтверджує припинення права оренди земельної ділянки, то належними є докази подання державному реєстратору документу, який підтверджував факт невиплати позивачем орендної плати на час перевірки документів, а такі докази відповідачами до суду не надано.

Інших підстав вважати, що право оренди позивача на земельну ділянку було припинене на дату проведення державної реєстрації цього припинення, у державного реєстратора Міхачова В.А. не було.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання недійсним вчиненого ОСОБА_1 одностороннього правочину щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди №б/н від 21 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Матюші», оформлений повідомленням ОСОБА_1 від 14.02.2018 та про скасування рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди індексний номер: 39732526 від 17.02.2018 13:10:34 знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між відповідачами, та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

Посилання скаржника на невиконання ухвали суду про надання державним реєстратором, який реєстрував припинення оренди землі за позивачем, документів не спростовує висновки суду, пр. те, що останній діяв неправомірно, оскільки відповідач не надав суду рішення суду з приводу розірвання договору оренди.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір оренди земельної ділянки, який укладено між ОСОБА_1 ТДВ «Шамраївський цукровий завод» від 19.02.2018 є правомірним, з урахуванням того, що станом на дату укладення 19.02.2018 ОСОБА_1 не була обтяжена договірними відносинами з позивачем, і мала всі правомочності на укладення договору з ТДВ «Шамраєвський цукровий завод», не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки спростовуються обґрунтованими та мотивованими висновками суду першої інстанції щодо неправомірності дій державного реєстратора з приводу припинення орендних правовідносин між позивачем та ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до вимог частин 2 та 3 цієї статті, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Положеннями частини 1 статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України.

У частині першій статті 236 ЦК України зазначено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно з частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Отже, за приписами частини 1 статті 216 ЦК України у разі недійсності договору оренди земельної ділянки в орендаря за таким договором не виникає право оренди земельної ділянки, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає скасуванню державна реєстрація права оренди цього орендаря, здійснена в держаним реєстратором речових прав на нерухоме майно на підставі такого договору.

У зв`язку з тим, що оспорюваний правочин є недійсним, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, у ТДВ «Шамраївський цукровий завод» не виникло право оренди земельної ділянки, а отже, з одночасним визнанням оспорюваного правочину недійсним на підставі ч. 2 ст. 26 вказаного Закону підлягає скасуванню рішення державного реєстратора Київської обласної філії КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А. про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТДВ «Шамраївський цукровий завод».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем ОСОБА_1 було передано в оренду іншого орендаря ТДВ «Шамраївський цукровий завод» ту саму земельну ділянку, яка перебувала в користуванні позивача на підставі раніше укладеного договору оренди, строк дії якого не закінчився.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що відповідно до положень п. «в» ст. 152 ЗК України та ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним оспорюваний договір оренди землі, оскільки при його укладенні було порушено вимоги діючого законодавства, земельна ділянка правомірно перебувала в оренді іншого орендаря, визначені законом та договором підстави для розірвання договору оренди з позивачем судом не встановлені.

При цьому, слід зазначити, що позивач хоч і не є стороною договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», проте як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки.

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 листопада 2016 року у справі №6-2540цс16.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про відсутність підстав для скасування рішення державного реєстратора Міхачова В.А. про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТДВ «Шамраївський цукровий завод», оскільки як правильно встановлено судом відсутні законні підстави для дострокового розірвання договору оренди від 21.08.20145 в односторонньому порядку, неправомірність обраного ОСОБА_1 пособу розірвання Договору оренди, неправомірність дій державного реєстратора Міхачова В.А. при проведенні державної реєстрації припинення права оренди Агрофірми на спірну земельну ділянку, відсутність правових підстав для передачі земельної ділянки в оренду іншій осбі ТДВ «Шамраївський цукровий завод» і як наслідок укладення оспорюваного правочину із порушенням вимог чинного законодавства України, що за приписами ст. 203, 215 ЦК України стало підставою для визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності розірвання в односторонньому порядку договору №б/н від 21 серпня 2014 року також колегією суддів відхиляються, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 не висувала претензії позивачу щодо невиконання останнім своїх обов`язків з приводу не виплати орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів того, що державному реєстратору, яка реєструвала розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку були надані докази того, що з наданих їй документів вона мала можливість встановити обставини, які свідчили про наявність правових підстав для одностороннього розірвання договору та можливості реєстрації припинення права оренди землі без рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За вказаних обставин, скасування державної реєстрації договору оренди є належним способом захисту прав позивача та узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог з підстав не підтвердження належними та допустимими доказами сплати ТОВ «Матюші» орендної плати, оскільки такі обставини не стосуються предмету позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та фактично є повторенням доводів позовної заяви, яким у своєму рішенні надав належну правову оцінку.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат по справі, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу на загальну суму 34 418 грн 32 коп., оскільки вказані витрати обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав для задоволення позовних вимог є законними та обґрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст. 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

О.І. Шкоріна