РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2019 року м. Селидове Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ДП «Селидіввугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Котляревська» з 05.05.2009 року по 16.10.2018 року, працював на посаді гірничим майстром дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем в шахті. Стаж роботи підземлею складає 32 роки 3 місяці. 16.10.2018 року за наказом № 1665-К був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я. В результаті довгого часу праці в шкідливих умовах отримав професійне захворювання у вигляді хронічного бронхіту II стадії, пневмофіброз, хронічна попереково-крижова радикулопатія помірний перебіг. Професійне захворювання виникло за обставин тривалої роботи в умовах запиленості підземних гірничих виробіток, які перевищували санітарно- гігієнічні нормативами. 14.11.2018 року був складений акт ФП - 4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. 10.01.2019 року висновком МСЕК йому вперше була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 65%, безстроково. Пошкодженням здоров`я позивачу завдано тяжкі фізичні та моральні страждання, було змінено його звичний уклад життя, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя та матеріального забезпечення. З наведених підстав позивач звернувся до суду, просить стягнути моральну шкоду. В подальшому позивач надав уточнення позовних вимог, в яких просить суд стягнути з відповідача 92300,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 25.03.2019 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового засідання.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ДП «Селидівугілля» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає, що додані позивачем документи жодним чином не доказують наявність у нього моральних (душевних) страждань, а підтверджують саме наявність фізичного захворювання. Виписки, додані до позову, не є достатніми доказами та не відповідають вимогам ст.ст. 77,78,79,81 ЦПК України. Обґрунтування позивачем моральної шкоди є неприпустимим та неправомірним. ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, а саме ст.ст.36,38 передбачено виплату страхових сум в залежності від ступеня втрати професійної працездатності та розміру заробітної плати. Таким чином, позивач намагається перенести обов`язки, які покладені на Фонд соціального страхування та передбачені законом, на відповідача, що є на його думку неприпустимим. У зв`язку з чим, просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, вивчив матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.10.2018 року, ОСОБА_1 працював в ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Росія» (нині «Котляревська») з 05.05.2009 року по 16.10.2018 року, за професією гірничим майстром дільниці підготовчих робіт з повним робочим днем в шахті, що підтверджується наданою копією трудової книжки позивача.

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання ДУ «Інститут медицини праці національної академії медичних наук України» № 2315 від 01.10.2018 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний бронхіт II стадія, фаза затихаючого загострення. Прикореневий, базальний пневмофіброз. ЛН I-II ст. (один-два). Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, мязово тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість IІІ ст. (помірна ступінь зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ). захворювання професійні, встановлені вперше.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.11.2018 року за формою П-4, було встановлено, що професійні захворювання ОСОБА_1 за діагнозом: хронічний бронхіт II стадія, фаза затихаючого загострення. Прикореневий, базальний пневмофіброз, ЛН I-II ст. (один-два). Хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, мязово тонічним та больовим синдромами. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість IІІ ст. (помірна ступінь зниження слуху) за класифікацією ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ). захворювання професійні, встановлені вперше, в умовах важкої фізичної праці та запиленості повітря робочої зони прохідника, які перевищували санітарно-гігієнічні нормативи. Підземний стаж 32 роки 3 місяців, в тому числі на ВП «Шахта Котляревська» - 12 років. Перевищення ГДК пилу на робочому місці прохідника дільниці ПР -3 ВП «Шахта «Котляревського» в 10 разів. Невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з пилом на дільниці ПР -3 ВП «Шахта «Котляревського». Еквівалентні рівні шуму на робочому місці прохідника на ВП «Шахта Котляревська» згідно атестації робочих місць складали 96дБА, при ГДР(гранично - допустимому рівні) 80 дБА. Невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з шумом на дільниці ПР -3 ВП «Шахта «Котляревського». Причина професійного захворювання: недосконалість технологічних процесів; важка фізична праця підйом та перенесення ваги складала від 20 кг до 40 кг на відстань 30 м протягом 30% робочої зміни; відсутність на підприємстві протирадикулітних поясів та ЗІЗ від шуму; невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з шумом, з пилом на дільниці ПР -3 ВП «Шахта «Котляревського», запиленість гірничих виробок складала до 220,6 мг/м3, при ГДК - 2 м/м3.

Відповідно до довідки серії 12 ААА № 082580 від 10.01.2019 року, виданої МСЕК, ОСОБА_1 первинно встановлена ІІІ група інвалідності, з встановленням втрати професійної працездатності, яка у сукупності складає 65%.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з вимогами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08 жовтня 2008 року обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому шкоди.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно - побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

При встановлених обставинах, оцінюючи надані в силу ст. 13,81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач отримав хронічне професійне захворювання, у зв`язку з тривалим перебування у трудових відносинах з відповідачем, при наявності шкідливих умов праці, що було встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання від 14.11.2018 року, що в свою чергу заподіює йому моральні страждання, в результаті чого він змушений докладати додаткових зусиль для утримання себе, одержання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. Внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання позивач зіткнувся з труднощами побутового плану. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки професійного захворювання, у нього знижений слух, він постійно відчуває біль, судоми, страждає на задишку навіть при помірному фізичному навантаженні, постійно потребує систематичного лікування та оздоровлення. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що моральна шкода позивачу дійсно заподіяна. З урахуванням конституційної значимості здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від народження й охороняється державою, суд вважає що заявлена позивачем вимога обґрунтована.

Суд звертає увагу, що доводи відповідача, зазначені у запереченні про недоведеність спричинення моральної шкоди позивачем не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок нещасного випадку, ступень вини відповідача, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у його життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні.

З огляду на наведене, враховуючи надані позивачем докази, процент втрати професійної працездатності, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідним визначити розмір моральної шкодизавдану внаслідок отримання позивачем професійного захворювання, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2019 року(згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 р.» станом на 01.01.2019 р. прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність становить 1497,00 грн.) помножений на кожен відсоток втрати працездатності, тобто 1497,00 грн. * 65 % = 97 305,00 грн.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, а саме у розмір 92 300,00 грн., тобто в межах заявлених вимог позивача.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

На підставі п. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача по справі підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 923 грн. 00 коп., оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати за подання позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,1167 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81,141, 247, 258, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) до Державного підприємства Селидіввугілля» (місцезнаходження: Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, 41, ) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Селидіввугілля» (, юридична адреса: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К.Маркса, 41) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди 92 300 (дев`яносто дві тисячі триста) грн. 00 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. К. Маркса, буд № 41, ) судовий збір у розмірі 923 (дев`ятсот двадцять три) грн. 00 коп. на користь держави (розрахунковий рахунок № 5070, отримувач: Селидівське УК/м.Селiдове/22030101, код отримувача: 37791274, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.податків), МФО 89998, код бюджетної класифікації 22030101).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська