23.08.19
Справа № 497/1687/17
Провадження № 2-р/497/2/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.19 року Болградський районний суд Одеської області в складі :

головуючого- судді Раца В.А.

секретаря судового засідання Божевої І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Болграда заяву Голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області про роз`яснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Болградської районної ради Одеської області, Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконними, скасування рішень про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 03.05.2018 року позов ОСОБА_1 до Болградської районної ради Одеської області, Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконними, скасування рішень про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати був задоволено частково. Це рішення постановою Апеляційного суду Одеської області від 18.09.2018 року в частині поновлення на роботі залишено без змін, тобто рішення набрало законної сили.

26.06.2019 року голова районної державної адміністрації Мусієнко Д.В. звернувся до суду з заявою про роз`яснення судового рішення Болградського районного суду Одеської області в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, а саме роз`яснити яка особа повинна була видати рішення (видати наказ) про поновлення ОСОБА_1 на роботі; який трудовий договір повинен бути укладений з ОСОБА_1 ; чи є районна державна адміністрація належною особою у виконанні рішення суду. В обґрунтування своїх вимог голова зазначає, що порядок виконання рішення суду залишився не зрозумілим та не визначеним, так як ОСОБА_1 перебував на посаді головного лікаря КП «Болградська ЦРЛ» без укладання обов`язкової в цьому випадку особливої форми трудового договору контракту, а подальше перебування ОСОБА_1 на посаді можливе лише за умови укладання з ним контракту, тому йому не зрозуміло на підставі якого документу (наказу або розпорядження) має бути поновлений ОСОБА_1 на посаді. Також він посилається на те, що рішенням засновника Болградської районної ради Одеської області від 25.09.2018 року № 326-VІІ, комунальна установа «Болградська центральна районна лікарня» була реорганізована, шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Болградська центральна районна лікарня» Болградської районної ради Одеської області.

Від представника Болградської районної державної адміністрації Одеської області Рожкова О.В., який діє на підставі довіреності, надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Окрім цього позивач ОСОБА_1 надав до суду клопотання в якому просить задовольнити заяву голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області про роз`яснення судового рішення частково, а саме роз`яснити, що 26 жовтня 2017 року розпорядженням Голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області громадянин ОСОБА_2 був призначений виконуючим обов`язки головного лікаря КУ «Болградська центральна районна лікарня», вказати після речення «Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді головного лікаря Комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» з 27 жовтня 2017 року», шляхом звільнення Головою Болградської районної державної адміністрації від тимчасового виконання обов`язків головного лікаря Комунальної установи «Болградська районна центральна лікарня» Міхайленко О.А. та проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу до Єдиного державного реєстру, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в частині відомостей про керівника (директора) Комунальної установи «Болградська районна центральна лікарня» на виконання рішення Болградського районного суду Одеської області від 03.05.2018 року із зазначенням в якості керівника (директора) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить розглянути заяву у його відсутності та відсутності його представника адвоката Македонського О.І.

Представник Болградської районної ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в справі доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Роз`яснення рішення - це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду.

У п. 21 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до ст. 221 ЦПК України роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Як вбачається із заяви, представник РДА просить роз`яснити яка саме особа повинна була видати рішення (видати наказ) про поновлення ОСОБА_1 на роботі; який трудовий договір повинен бути укладений (поновлений) з ОСОБА_1 ; чи є районна державна адміністрація належною особою у виконанні рішення суду.

При цьому суд постановив рішення, згідно якого скасував рішення Болградської районної ради Одеської області № 210-VІІ «Про звільнення із займаної посади головного лікаря комунальної установи «Болградська районна лікарня» від 26 жовтня 2017 року; скасував розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області № 415/А-2017 «Про звільнення головного лікаря КУ «Болградська центральна районна лікарня» від 26 жовтня 2017 року; поновив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді головного лікаря Комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» з 27 жовтня 2017 року. Також у цьому рішенні допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі позивача.

Вказане рішення суду набрало законної сили, згідно ухвали апеляційного суду Одеської області від 18.09.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи до цього часу вказане рішення не виконане.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, в даному випадку це суд. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (ч.5 ст.235 КЗпП України).

Пунктом 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Тобто, як встановлено судом при розгляді справи по суті позивач працював на посаді головного лікаря, а тому питання щодо укладання трудового договору після поновлення працівника на посаді не вирішується.

Також було встановлено, що відповідно до Статуту КУ «Болградська ЦРЛ», затвердженого рішенням Болградської районної ради Одеської області від 20.12.2012 року №354-VI, власником лікарні є Болградська районна рада (п.с.1.1), при цьому комунальний заклад підзвітний та підконтрольний Болградській райдержадміністрації.

За змістом п.п.8.3.4 Статуту до виняткової компетенції Болградської райради належить прийняття рішення про призначення керівника Установи та його звільнення з підстав порушення ним законодавства України, умов трудового договору та цього статуту.

Таким чином суд вважає, що обидва відповідачі в межах своїх компетенцій повинні здійснити дії для поновлення позивача на роботі, відповідно до повноважень, які надані їм законодавством.

Окрім того, суд вважає, що згідно зі ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як зазначив Європейський суд в п. 51 рішення по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 р. (остаточне 15/01/2010)) право на суд, захищене статтею ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до усталеного прецедентного права Суду § 1 статті 6 гарантує кожному право подати в суд чи відповідний орган будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, § 1 статті 6 передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь-якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби § 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і розумність строку провадження, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікувавши Конвенцію.

Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції.

Суд вважає, що усі ті гарантії, які передбачені в § 1 статті 6 Конвенції, повинні застосовуватися і на стадії виконання рішення. Однією з таких гарантій є встановлення розумного строку провадження, а отже, і розумного строку виконання рішення суду. Розумність строку виконання в кожній справі оцінюється окремо, враховуючи складність справи, поведінку заявника та державних органів .

Таким чином, якщо рішення набрало законної сили то воно було виконане в строки встановлені національним законодавством України. При цьому будь-які процесуальні дії відповідача не можуть бути виправданням для такого тривалого невиконання рішення суду.

З урахуванням вищенаведеного, суд звертає увагу всіх компетентних державних органів на необхідність врахування Європейської Конвенції з прав людини та практики Європейського суду, які є джерелом права (ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 р.) та пропонує неухильно дотримуватися вимог закону щодо негайного виконання рішення суду.

Окрім цього суд вважає необхідним роз`яснити, що в даному випадку також може бути застосована дія п.6 ч.1 ст. 40 КЗпП України, а саме те, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу. Тому особа яка займає посаду, на якій було поновлено ОСОБА_1 , підлягає звільненню на підставі п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Керуючись ст. 260, 271 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Голови Болградської районної державної адміністрації Одеської області про роз`яснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Болградської районної ради Одеської області, Болградської районної державної адміністрації Одеської області про визнання незаконними, скасування рішень про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати задовольнити частково.

Роз`яснити, що для поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді головного лікаря Комунальної установи «Болградська центральна районна лікарня» з 27 жовтня 2017 року, уповноваженою законодавством особою необхідно прийняте відповідне рішення про його поновлення на роботі на відповідній посаді, в якому також, у випадку перебування на цієї посаді іншого працівника, зазначити про звільнення такого працівника на підставі п.6 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

В іншій частині заяви про роз`яснення судового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя В.А.Раца