У Х В А Л А

20 серпня 2019 року м. Київ

Справа № 754/6512/18

Провадження: № 22-ц/824/9684/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Клочко І.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 жовтня 2000 року, актовий запис №1305 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, розірвано.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для сплати судового збору.

Згідно реєстрів Київського апеляційного суду копія ухвали суду від 13 червня 2019 року про усунення недоліків направлялась скаржниці 19.06.2019 року, та повторно 12.07.2019 року за адресою, яка вказана нею в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, конверти з вищезазначеною копією ухвали про усунення недоліків двічі повернулися до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», тобто, скаржниця за даною адресою не знаходиться або за повідомленням пошти для отримання кореспонденції не з`являється.

Станом на 20 серпня 2019 року особою, яка подала апеляційну скаргу, недоліки, визначені ухвалою Київського апеляційного суду від 13 червня 2019 року, не усунуто, судовий збір не сплачено.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки , визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить із того, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає про те, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вимоги щодо сплати судового збору за подачу апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист і не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Діючи на власний розсуд, скаржниця не виявляє належного зацікавлення у розгляді апеляційної скарги, поданої нею, а тому суд розцінює таку її поведінку як зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Положеннями ч. З ст. 185 ЦПК України передбачено, що, якщо позивач не сплатив судовий збір у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід визнати неподаною та повернути скаржнику.

Керуючись ст.ст. 185,356, 357 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Клочко І.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя Т.О. Невідома