РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/1025/19

Справа № 510/1341/19

14.08.2019 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Міхайліченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, підсобною площею 21,60 кв.м.

За життя померла не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги були ОСОБА_3 (чоловік померлої) та ОСОБА_4 (донька померлої).

Ніхто з спадкоємцем до нотаріальною контори з заявами про прийняття спадщини не звертався.

ОСОБА_3 проживав разом з померлою на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся, доглядав за квартирою, сплачував комунальні платежі, а тому вважається таким, що прийняв спадкове майно відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом фактичного володіння та управління. ОСОБА_4 проживала окремо від матері, а тому вважається такою що не прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, підсобною площею 21,60 кв.м.

За життя померлий не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги була донька померлого ОСОБА_4 - матір позивача по справі.

ОСОБА_4 до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак вона проживала з померлим на день відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, підсобною площею 21,60 кв.м.

За життя померла не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є позивач по справі - ОСОБА_1 .

У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Через деякий час відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 11 лютого 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Златі Д.С., відповідно до якої він просить розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують та просять його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, підсобною площею 21,60 кв.м.

Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, зазначені правовідносини регулюються вимогами чинного на той час ЦК Української РСР.

За життя померла не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги були ОСОБА_3 (чоловік померлої) та ОСОБА_4 (донька померлої).

Так, згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно із ст. 527 ЦК Української РСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Ніхто з спадкоємцем до нотаріальною контори з заявами про прийняття спадщини не звертався.

ОСОБА_3 проживав разом з померлою на час відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся, доглядав за квартирою, сплачував комунальні платежі, а тому вважається таким, що прийняв спадкове майно відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 року) шляхом фактичного володіння та управління. ОСОБА_4 проживала окремо від матері, а тому вважається такою що не прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, підсобною площею 21,60 кв.м.

За життя померлий не залишив заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги була донька померлого ОСОБА_4 - матір позивача по справі.

ОСОБА_4 до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак вона проживала з померлим на день відкриття спадщини, від спадщини не відмовлялася, а тому вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, підсобною площею 21,60 кв.м.

За життя померла не залишила заповідальне розпорядження, а тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є позивач по справі - ОСОБА_1 .

У встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Частиною 1 ст. 1268 ЦПК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦПК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Через деякий час відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 11 лютого 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У підтвердження своїх позовних вимог, позивач надала суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на ім`я померлих та інші докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують обґрунтованість та законність позовних вимог, а тому позов має бути задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Ренійським РВ ГУМВС України в Одеській області 25 червня 2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 22,30 кв.м, підсобною площею 21,60 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова