печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.

справа № 757/13880/19-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про зобов`язання вчинити дії,

представника позивача Осмоловський Д.Ю.

представник відповідача Куценко О.В.

ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк». Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є військовослужбовцем, проходить службу в Збройних Силах України за контрактом від 23 листопада 2018 р. у в/ч НОМЕР_1 . 22 квітня 2015 р. був призваний по мобілізації Первомайським об`єднаним міським військовим комісаріатом Харківської області відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 р. № 15/2015. Військову службу проходив з 22 квітня 2015 р. по 15 липня 2016 р. у складі в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 . У квітні 2017 р. отримав у відповідача кредит у розмірі 32 000 грн. На даний час заборгованість за даним кредитом становить 54 057,02 грн., яка складається з кредитної заборгованості, процентів, пені та штрафів. Однак, нарахування відповідачем штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом суперечить положенням п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервистам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установам та організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Крім того, відповідач всупереч встановлених законом пільг для позивача не лише нараховує, а й протиправно списує в автоматичному режимі прострочену заборгованість з інших карток позивача. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування йому штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом та зобов`язати відповідача при наданні позивачу кредитних послуг утриматися від нарахування йому процентів, пені та штрафних санкцій з 15 травня 2017 р. і до кінця дії особливого періоду та провести позивачу відповідний перерахунок заборгованості.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 20.03.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків для надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Після усунення недоліків ухвалою судді від 08 квітня 2019 р. позивачу відстрочено сплату судового збору на невизначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою суду від 08 квітня 2019 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 08 квітня 2019 р. заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та зупинено нарахування та стягнення штрафних санкцій і пені по картковому рахунку № НОМЕР_4 , відкритого на ім`я позивача.

26 червня 2019 р. від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Куценка О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначив, що 30 березня 2015 р. між сторонами укладений кредитний договір б/н шляхом підписання позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». 15 липня 2017 р. позивачем підписано заяву про повернення на колишні умови обслуговування кредитних договорів та відновлення кредитного ліміту військовослужбовцям клієнтам Приватбанку, згідно з якою позивач просив не застосовувати відносно нього положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та продовжити обслуговування його Преміальної картки відповідно до умов укладеного між ним і відповідачем договору, у тому числі зі сплатою процентів за користування кредитом та можливої неустойки упродовж всього періоду дії договору. Таким чином узгоджені сторонами умови щодо незастосування положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є свідченням реалізації сторонами права на свободу укладання договору та визначення його істотних умов, що не суперечить ст. 638, 626-628 ЦК України. Також представник відповідача вважає необґрунтованими доводи позивача щодо нікчемності його відмови від користування пільгами, оскільки таке твердження не ґрунтується на положеннях закону та виключно міркуванням позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням Головного управління Національної гвардії України від 18 травня 2016 р. № 050534.

22 квітня 2015 р. позивач був призваний по мобілізації Первомайським об`єднаним міським військовим комісаріатом Харківської області відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 р. № 15/2015. Військову службу проходив з 22 квітня 2015 р. по 15 липня 2016 р. у складі в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 .

На даний час позивач з 23 листопада 2018 р. проходить службу в Збройних Силах України за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_1 від 04 грудня 2018 р. № 470.

Крім того, судом встановлено, що 30 березня 2015 р. між сторонами укладений кредитний договір б/н шляхом підписання позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». На виконання умов договору позивачу видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_5 з кредитом в розмірі 32 000 грн.

15 липня 2017 р. позивачем підписано заяву про повернення на колишні умови обслуговування кредитних договорів та відновлення кредитного ліміту військовослужбовцям клієнтам Приватбанку, згідно з якою позивач просив не застосовувати відносно нього положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та продовжити обслуговування його Преміальної картки відповідно до умов укладеного між ним і відповідачем договору, у тому числі зі сплатою процентів за користування кредитом та можливої неустойки упродовж всього періоду дії договору.

5.02.2019 року позивачем подано заяву відповідачу про звільнення від нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом та скасування нарахованих штрафних санкцій, пені та процентів у зв`язку з поширенням на нього положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», на що 15.02.2019 року отримав відмову, оскільки позивач добровільно відмовився від цієї пільги, підписавши 15 липня 2017 р. заяву про повернення на колишні умови обслуговування кредитних договорів.

Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Правовий аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що військовослужбовці з початку і до закінчення особливого періоду користуються пільгами передбаченими частиною 15 статті 14 вищевказаного Закону.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до положень чинного законодавства рішення про мобілізації приймаються Президентом України.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII, оголошено часткову мобілізацію та до цього часу відповідного рішення про демобілізацію не приймалось.

Тому у позивача, який є військовослужбовцем наявні усі визначені чинним законодавством підстави для користування пільгою, передбаченою частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таке право позичальника ОСОБА_1 при його документальному підтвердженні є безумовним, та встановлене відповідною нормою Закону, а тому не може залежати від раніше поданої ним заяви про відмову від отримання цього виду пільги на банківські послуги, на що посилається відповідач як на підставу для відмови у задоволенні позову.

Дійсно, за частиною 1 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Положеннями частини 5 цієї ж статті визначено, що якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Тому відмова від користування пільгами та підписання заяви про повернення на колишні умови обслуговування кредитних договорів з відновленням кредитного ліміту військовослужбовцям-клієнтам в АТ КБ «Приватбанк» є реалізацією свободи вільно здійснювати свої права, але не є підставою для припинення права на пільгу за умови існування підстав для її застосування у подальшому.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що пред`явлена вимога позивачем підлягає задоволенню, так як є безумовною, передбаченою законом, та не може залежати від раніше поданої ним заяви про відмову від її застосування.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог визнання дій банку щодо нарахуванням штрафних санкцій, пені та процентів позивачу протиправними та зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» при здійсненні банківських послуг за картковим рахунком НОМЕР_4 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 не нараховувати проценти, пеню та штрафні санкції, виходячи із положень, передбачених частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», починаючи з 1 січня 2018 року і до кінця дії особливого періоду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 536 грн. 80 коп. (за дві вимоги немайнового характеру) підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати дії Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» щодо нарахуванням штрафних санкцій, пені та процентів ОСОБА_1 , виходячи з положень, передбачених частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» протиправними.

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» при здійсненні банківських послуг за картковим рахунком НОМЕР_4 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 не нараховувати проценти, пеню та штрафні санкції, виходячи із положень, передбачених частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», починаючи з 1 січня 2018 року і до кінця дії особливого періоду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, .

Суддя О.В. Батрин