Дата документу 19.08.2019 Справа № 554/7465/19
Провадження № 2/554/2489/2019
У Х В А Л А

про самовідвід

19 серпня 2019 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Чуванова А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву судді Октябрського районного суду м. Полтави Чуванової А.М. про самовідвід по справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2019 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями до мого провадження надійшла справа за позовною заявою Акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

До початку судового розгляду справи суддя Чуванова А.М., для попередження в подальшому подання безпідставних скарг та поставлення під сумнів об`єктивність судового рішення, з метою недопущення сумніву сторін у справі в неупередженості судді у розгляді справи, заявила самовідвід з тих мотивів, що відповідачем по справі є суддя Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О., з якою я працюю в Октябрському районному суді м.Полтави.

Відповідно до вимог п. 5 ч 1.ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч.1, 2, 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Разом з тим, при вирішенні питання про обґрунтованість заявленого відводу, суддя керується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практикою з Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до положення ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше, бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім, тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 4 вказаної статті суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Вищевказана практика Європейського суду з прав людини (справи «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України») підлягає застосуванню як аналогія процесуального права, що відповідає п. 9 ст. 10 ЦПК України.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого самовідводу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України заявлений по справі самовідвід судді Чуванової А.М. підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Чуванової А.М. від участі в розгляді справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Дану справу передати до канцелярії суду для визначення головуючого судді у справі, в порядку, встановленому частиною другою статті 33 Цивільного процесуального кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Чуванова