печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Бусик О. Л.,

при секретарі судових засідань Стороженко С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» про визнання договору іпотеки припиненим та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді від 12 липня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження.

08 серпня 2019 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» на належного - ТОВ «ФК «Конкорд Факторинг», оскільки між останніми укладено договір № 49-debtX_8688 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З. З. за реєстровим № 394, за яким банк відступив шляхом продажу права вимоги до боржника за кредитним договором та до ОСОБА_1 за договором іпотеки.

15 серпня 2019 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо внесення записів пов`язаних з реєстрацією прав власності, скасуванням реєстрації права власності щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 . В мотивування поданої заяви вказано, що заявник отримала письмову вимогу від відповідача ТОВ ФК «Конкорд Факторинг», з якої вбачається, що він має намір на підставі припиненого договору іпотеки протиправно заволодіти належним позивачеві нерухомим майном - вищевказаною квартирою - предметом іпотеки, що призведе до позбавлення її права власності, позбавлення і її, і її неповнолітніх дітей місця проживання.

Позивач вважає, що отримана письмова вимога є беззаперечним свідченням реальності можливого порушення її права власності, реалізація викладених у вимозі погроз - набуття третьою особою без її згоди права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що істотно ускладнить ефективний захист її права власності, за захистом якого вона звернулася до суду.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з копії письмової вимоги ТОВ «ФК «Конкорд Факторинг» про усунення порушення основного зобов`язання за вих. № 2-24/06/19 від 24 червня 2019 року, відповідач вказав, що у силу частини першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку», позивач набула статусу іпотекодавця за договором іпотеки у частині, що стосується предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , боржник ТОВ «КЕПСТАР ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД» своїх зобов`язань не виконав належним чином, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 4 685 669, 80 доларів США та 121 269, 70 Євро.

За пунктом 8.4 договору іпотеки, як зазначено у вказаному листі-вимозі, задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку може здійснюватися шляхом передачі іпотекодержателю у власність предмета іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; інший спосіб передбачений законодавством України та/або який буде домовлено між сторонами.

Якщо протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги, вимога нового іпотекодержателя щодо усунення порушень зобов`язань за кредитним договором залишиться без задоволення, ТОВ «ФК «Конкорд Факторинг» розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на нього у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», у рахунок виконання зобов`язань боржника за кредитним договором, про що повідомлено у письмовій вимозі, адресованій позивачеві.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до змісту абзацу другого статті 37 вказаного Закону, саме договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Тобто вчиненню будь-яких реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо внесення записів, пов`язаних з реєстрацією прав власності, скасуванням реєстрації права власності щодо нерухомого майна, відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», на положення якої і посилався відповідач у письмовій вимозі до позивача, передує укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя або такою підставою для внесення відомостей про речові права може слугувати власне іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позивачем разом з позовом, як і разом із заявою про забезпечення позову, не надано копії або оригіналу оспорюваного договору, який вона просить визнати припиненим, або засвідченого витягу з нього, тому суд позбавлений можливості перевірити положення договору у частині того, чи відповідне застереження в іпотечному договорі, у пункті 8.4, прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Із клопотанням про витребування спірного правочину, у разі його відсутності, позивач не зверталася, а договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався сторонами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Стороною позивача в обґрунтування доводів необхідності вжиття заходів забезпечення позову зазначено те, що відповідач письмовою вимогою попередив позивача про необхідність протягом тридцяти днів з дня отримання повідомлення, погасити заборгованість за кредитним договором № 0509/02 від 05 вересня 2013 року, у разі невиконання чого як іпотекодержатель відповідач розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

В той же час як на одну з підстав позову, позивач посилається на те, що позичальник за кредитним договором № 0509/02 від 05 вересня 2013 року ТОВ «ПАК ЕКСПО», перейменоване у подальшому на ТОВ «КЕПСТАР ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД», ліквідований як юридична особа, тому його грошове зобов`язання перед банком припинено, і як наслідок, припинено іпотечне зобов`язання. Відтак, як наголошує позивач, відповідач неправомірно вимагає з неї погашення боргу у припинених правовідносинах.

Вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, заборони будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції держаної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно квартири АДРЕСА_1 , суперечитиме вимогам законодавства, відповідно до якого дії вчинені відносно об`єктів нерухомого майна фіксуються в Державному реєстрі, що є похідною процедурою від укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відомостей з власне іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, у разі якщо відповідне застереження в іпотечному договорі прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою позову, суд приходить до висновку, що заява не достатньо обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду не вбачаються, висновок про те, що письмова вимога, направлена позивачеві як іпотекодавцеві, є свідченням реальності можливого порушення права власності позивача і наміру здійснення відповідачем протиправних дій щодо зміни власника нерухомого майна - предмету іпотеки - є передчасним, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню на даній стадії розгляду справи та за наведеного обґрунтування заяви.

Як встановлено, судом розглянуто питання забезпечення позову ініційоване стороною позивача, вимога повторно поданої заяви від 15 серпня 2019 року аналогічна вимогам вказаним у заяві від 2 серпня 2019 року, нових обставин, які б не були враховані судом при постановленні ухвали про забезпечення позову від 08 серпня2019 року, заявником не наведено.

Відтак, заява про забезпечення позову від 15 серпня 2019 року задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за її позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» про визнання договору іпотеки припиненим та зобов`язання вчинити дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя О. Л. Бусик