Провадження №: 2/752/6138/19
У Х В А Л А

01.08.2019 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши заяву адвоката Хмирова Едуарда Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд -

Встановив:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним договору кредиту та договору іпотеки.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій останій просив суд, забезпечити позом шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції дежавного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та уористування третім особам, внесення до статутніх капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо об`єкта нерухомості: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та її відчуження, а також заборонити АТ «Укрсоцбанк» виселяти та знімати з реєстрації мешканців квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), а також без дозволу ОСОБА_1 вселяти інших осіб до неї, проникати та входити до вказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування тощо з третіми особами.

В обґрунтування заяви позивач вказує, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду, оскільки є висока ймовірність подальшого відчуження вищевказаної квартири.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Разом із цим, позивачем жодним чином не обгрунтовано необхідності вжиття визначених заходів забезпечення позову та не доведено можливості істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі їх незастосування.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, оскільки заявником не надано жодного доказу існування високої ймовірності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову, про що йдеться в його заяві, також не надано доказів на підтвердження відчуження зазначеної квартири.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя -

Постановив:

У задоволенні заяви адвоката Хмирова Едуарда Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя В.С. Хоменко