Номер провадження: 22-ц/813/6192/19
Номер справи місцевого суду: 504/1935/18
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Вінської Н.В. 23 квітня 2019 року у м. Доброслав Одеської області,

встановила:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з під арешту (а.с. 2-4).

В обгрунтування позову посилалася на те, що за позовом його колишньої дружини ОСОБА_2 з нього було стягнуто алімети на утримання дітей та на виконання судового рішення було видано виконавчий лист №АЕ-42, який перебував на примусовому виконанні в ВДВС у Комінтернівському районі. Під час провадження виконавчих дій 19 травня 2006 року державним виконавцем Трачуком В.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, де предметом обтяження зазначено все майно, що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ). В рамках вказаного виконавчого провадження було накладено арешт на житловий будинок, власником якого була матір позивача - ОСОБА_3 . На даний час ОСОБА_1 звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте накладений на будинок арешт перешкоджає йому у прийнятті спадщини. За таких обставин, ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 36-37).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, послався на те, що апелянт не є власником майна, на яке накладений арешт, у зв`язку із чим він не має права на його скасування, і це право належить його матері, яка померла. Однак, судом не було враховано, що єдиною причиною, чому ОСОБА_1 не може оформити свої спадкові права, тобто отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, є саме накладений арешт, який перешкоджає нотаріусу вчинити відповідну нотаріальну дію ( а.с. 38-40).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що останній не є власником майна на яке накладено арешт. Крім того, суд послався на відсутність доказів на підтвердження права власності ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а надана довідка Фонтанської сільської ради Лиманського району про наявність особового рахунку в погосподарській книзі, на думку суду, не є підтвердженням права власності на будинок.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №7646361 постановою Комінтернівського ВДВС №24-6514 від 19 травня 2006 року накладено арешт на все майно ОСОБА_4 ОСОБА_5 (а.с. 8).

Згідно листа Лиманського районного ВДВСВ ГТУЮ в Одеській області вбачається, що станом на 24 травня 2018 року жодного виконавчого провадження, відкритого у відношенні ОСОБА_1 , як боржника, у ВДВС не перебуває. Виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини усіх доходів боржника, в рамках якого накладався арешт згідно Постанови серія АН №390330 від 17 травня 2006 року, було завершено у 2008 році у зв`язку із направленням за належністю, та знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно інформаційної довідки № 126138822 від 04 червня 2018 року з Державного і реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був накладений арешт за реєстраційним номером 3248819 реєстратором Комінтернівської районної державної нотаріальної контори на підставі постанови Комінтернівського ВДВС, 24-6514 від 19 травня 2006 року. Власником арештованого майна зазначений Бе ОСОБА_6 . При цьому, реєстратором не було належним чином перевірено, кому саме належить вказане майно, та не враховано, що власником будинку є мати позивача ОСОБА_3 , а Бі ОСОБА_6 лише зареєстрований у будинку (а.с.11).

Відповідно до тієї ж довідки, станом на 04 червня 2018 року відомості про право власності на житловий будинок житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с.11).

Згідно довідки, наданої Фонтанською селищною радою Лиманського району, земельна ділянка загальною площею 0,096 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, знаходиться у користуванні ОСОБА_3 з 1978 року про, що зроблено запис в земельно шнуровій (погосподарській) книзі №7 розрахунковий рахунок 5608 (а.с.12).

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування вперше наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Разом з тим, як видно з погосподарської книги і не заперечується сторонами, що і до 1993 року (до часу приватизації ділянки) ОСОБА_3 вже користувалася даною земельною ділянкою.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст.23 ЗК України 1990 року. Проте, дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (далі - Декрет).

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Таким чином, судом не було надано належної оцінки вказаним нормам права, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про недоведеність права власності ОСОБА_2 на житловий будинок.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 , останній звернувся 14 квітня 2018 року до Лиманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки оскаржуваний накладений арешт перешкоджає нотаріусу вчинити відповідну нотаріальну дію.

Відповідно до ст.55 Конституції України права, і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно із ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 60 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті матері ОСОБА_3 , якій на день смерті належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, наділений правом на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна як особа, яка претендує на вказане майно.

Враховуючи, що при накладенні арешту на майно ОСОБА_1 реєстратором не було належним чином перевірено, кому належить будинок, та накладено арешт на майно особи, яка не була стороною виконавчого провадження ОСОБА_3 , а також враховуючи, що станом на день ухвалення судового рішення жодного виконавчого провадження, відкритого у відношенні ОСОБА_1 , як боржника, у ВДВС не перебувало, колегія суддів доходить до висновку про обгрунтованість та доведеність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2019 підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 квітня 2019 скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт, накладенитй на нерухоме майно (об`єкт обтяження: все майно, АДРЕСА_1 ) за реєстраційним номером обтяження 3248819, зареєстрований 24 травня 2006 року реєстратором Комінтернівської районної державної нотаріальної контори на підставі Постанови №24-6514 від 19 травня 2006 року Комінтернівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 26 грудня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе