13.12.2019 Справа № 756/6088/19
Унікальний №756/6088/19
Провадження №2/756/4200/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 листопада 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Березинця О.А.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 26.04.2002 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 остання, набула право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В даній квартирі гр. ОСОБА_2 проживає постійно протягом останніх п`ятнадцяти років.

Таким чином, гр. ОСОБА_2 є єдиною власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

31.01.2003 року між гр. ОСОБА_2 та громадянином Ізраїлю ОСОБА_3 укладено Договір № 58 на оренду жилої площі. Строк оренди відповідно до п.п. 1.2. Договору № 58 є безстроковим.

Відповідно до п.п. 4.2., п.п. 4.3 Договору № 58 орендна плата складає 20 грн. (двадцять грн.. на місяць) та здійснюється щомісячно та вноситься до 30 числа кожного місяця.

Відповідно до п.п. 5.2. Договору № 58 договір може бути розірвано у випадку порушення однією із сторін умов цього Договору.

В 2015 році гр. ОСОБА_3 , як громадянин Ізраїлю отримав посвідку на постійне місце проживання НОМЕР_2, від 21.07.2015 року.

Згідно з даними Комунального концерну «Центру комунального сервісу» (Довідка про склад сім`ї та прописку № 6057 від 19.01.2017 року) в квартирі за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано 3 особи:

- ОСОБА_2 - власниця квартири;

- ОСОБА_4 - дочка власниці;

- ОСОБА_3 .

Станом на день подання позовної заяви ОСОБА_2 виявляє бажання продати квартиру, про що свідчить підписаний попередній договір купівлі-продажу житлового приміщення. Але для здійснення такого правочину необхідним є зняття з реєстрації місця проживання усіх осіб, що проживають у вищевказаній квартирі, в тому числі ОСОБА_3 , який фактично не проживає за вказаною адресою понад три роки.

У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 16.05.2019 року відкрито провадження по справі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судові засідання 06.08.2019 р. та 18.11.2019 р. не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власницею квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 26 квітня 2002 року укладеного між ОСОБА_5 та позивачем. (а.с.5-6).

Згідно Довідки про склад сім`ї та прописку № 6057 від 19.01.2017 року складену Комунальним концерном «Центру комунального сервісу», у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 3 особи:

- ОСОБА_2 - власник;

- ОСОБА_4 - дочка;

- ОСОБА_3 - син колишнього власника.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено Договір №58 на оренду житлової площі від 31.01.2003 року, предметом якого є оренда квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 31.01.2003 року та безстроково. (а.с.7)

Відповідно до п.п. 5.2. Договору № 58 на оренду житлової площі від 31.01.2003 року, договір може бути розірвано у випадку порушення однією із сторін умов цього Договору.

Зі змісту позову встановлено, що відповідач порушує умови вищевказаного договору та не сплачує орендну плату протягом 5 років в розмірі обумовленої сторонами, окрім того факт місцезнаходження останнього є невідомим.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України,

Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Приймаючи до уваги, що реєстрація відповідача в спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику розпоряджатись своїм майном та користуватись квартирою, відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання його таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню.

Разом з цим відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Таким чином вимога позову про зняття відповідача з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири задоволенню не підлягає.

На підставі ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.319, 321, 326, 391 ЦК України, статтями 3,4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 (ІПН- НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН- НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 768 грн.40 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 грудня 219 року.

Суддя