Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/1171/19
Провадження 2/382/668/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

/заочне/

22 серпня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Шипота Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в котрому зазначено, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, малолітня донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, не має у власності будь-якого нерухомого та рухомого майна. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатною особою. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття та аліменти на особисте утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу, до досягнення донькою трьохрічного віку.

В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

В судовому засіданні установлено, що позивачка від шлюбу з відповідачеммає малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (копія свідоцтва про народження, а.с. 6). Згідно з рішенням Яготинського районного суду від 6 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірвано, (а.с.7). Малолітня дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, (довідка про склад сім`ї, а.с. 8). Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1 дитини, яка за період із січня 2019 р. по червень 2019 р. склала 5160 грн., (довідка Управління соціального захисту населення Яготинської РДА, а.с. 9). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча є здоровою працездатною особою, а тому може надавати таку допомогу.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи ті обставини, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму з 1 липня 2019 року для дітей віком до 6 років становить 1699 гривень, то суд вважає, що з відповідача на утримання малолітньої доньки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 всіх видів його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Оскільки в силу ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років, то з відповідача необхідно стягнути аліменти на особисте утримання позивачки у розмірі 1/8 частини всіх його доходів, до досягнення донькою трьохрічного віку.

Керуючись ст. ст. 10, 81,206,259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ст.ст. 84,141,180-183, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 3 липня 2019 року і до досягнення донькою повноліття, а також стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на її особисте утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи із 3 липня 2019 року і до досягнення донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьохрічного віку.

Рішення суду у межах стягнення суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачкою рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Литвин Л.І.