Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 753/881/2017

провадження № 61-36354св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року у складі судді Трусова Т. О. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2017 року у складі суддів: Кравець В. А., Лапчевської О. Ф., Слободянюк С. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України,

треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 ,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 37 052 грн 57 коп.

Позов обґрунтований тим, що 22 грудня 2015 року у м. Києві по вул. Російській сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримав механічні пошкодження автомобіль позивача Nissan, номерний знак НОМЕР_1 . Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 , яка керувала службовим автомобілем Toyota, номерний знак НОМЕР_2 . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія вищевказаного автомобіля була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна»). 23 грудня 2015 року він повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, проте у встановлені законом строки страхова компанія свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направила, а тому він самостійно звернувся до експерта для визначення розміру шкоди. Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача становить 36 052 грн 57 коп. Витрати на оплату експертизи становлять 1 тис. грн. Посилаючись на викладені обставини, просив стягнути завдану шкоду із роботодавця винного водія.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року позов задоволено. Стягнуто із Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 37 052 грн 52 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 36 052 грн 57 коп. та витрат на оплату послуг спеціаліста-автотоварознавцяв в сумі 1 тис. грн.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що позивач має право вимоги до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП. Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, Департамент патрульної поліції Національної поліції України просить скасувати судові рішення та відмовити у позові, посилаючись на неправильне застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що автомобіль патрульної поліції на час ДТП був застрахований за договором обов`язкової цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПрАТ «Страхова компанія «України». Таким чином, обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП покладається на ПрАТ «Страхова компанія «України», а не на відповідача.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

31 липня 2018 року справу передано до Верховного Суду, а 04 червня 2019 року - судді-доповідачу Штелик С. П.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті З ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної

Інстанцій

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди установили, що 22 грудня 2015 року у м. Києві по вул. Російській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Toyota, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням інспектора управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2 , Skoda, номерний знак НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , Nissan, номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 , та ВАЗ, номерний знак НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року у цій дорожньо-транспортній пригоді встановлено вину третьої особи ОСОБА_2 , яка допустила порушення вимог пунктів 10.1., 12.1., 12.3., 2.3.(6) ПДР України, що і спричинило пошкодження транспортних засобів.

Зокрема, внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження автомобіль позивача Nissan, номерний знак НОМЕР_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність при використанні автомобіля Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «Україна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7090209 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 тис. грн та нульовою франшизою.

Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача становить 36 052 грн 57 коп. Витрати на оплату експертизи становлять 1 тис. грн.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з відповідачем і вчинила дорожньо-транспортну пригоду під час виконання трудових обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов`язків.

Суди дійшли висновку про те, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є роботодавець винного водія у порядку статті 1172 ЦК України.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 тис. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

З огляду на викладене, обґрунтованими є доводи відповідача, який заперечував проти відшкодування завданої шкоди, оскільки відповідний обов`язок покладений на страховика у межах суми страхового відшкодування.

Разом з тим, розглядаючи спір, суд першої інстанції не вирішив питання щодо складу осіб у справі та залучення ПрАТ «СК «Україна» у якості відповідача, у зв`язку з чим порушене право позивача на отримання страхового відшкодування не захищено.

Апеляційний суд на допущені судом першої інстанції порушення уваги не звернув.

(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до підпунктів 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази та/або встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

За викладених обставин, судові рішення у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

А. О. Лесько

Є. В. Петров

С. П. Штелик