Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 202/37204/13-ц

провадження № 61-12792св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Штелик С. П. (суддя- доповідач),

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року у складі судді Зосименко С. Г. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року у складі суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюти Ж. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до умов договору б/н від 04 жовтня 2008 року, який укладено між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , позичальник отримав кредит у розмірі 2 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості.

ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком кредитний договір.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, суму кредиту не повернув, внаслідок чого у нього станом на 31 жовтня 2013 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 16 271 грн 94 коп., яка складається з 3 898 грн 17 коп. - тіла кредиту, 11 360 грн 82 коп. - процентів, 250 грн - штрафу (фіксована частина), 762 грн 95 коп. - штрафу (процентна складова), позивач просив стягнути вказану суму із боржника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів укладення з відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору б/н від 04 жовтня 2008 року, доказів ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Позивачем не надано належних доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання відповідачем Пам`ятки клієнта, Тарифів банку. ОСОБА_1 не заперечує, що 04 серпня 2008 року він подав заявку на перевипуск банківської картки НОМЕР_1 за закінченням строку її дії та отримав кредитну картку з лімітом 2 200 грн. Згідно розрахунку заборгованості кредитний ліміт станом на 08 жовтня 2008 року складав 3 900 грн. Доказів збільшення кредитного ліміту, нарахування та отримання відповідачем різниці коштів за збільшеним лімітом представник позивача суду не надав. Доказів наявності заборгованості на час перевипуску картки представник позивача суду також не надав. Згідно наданої представником позивача виписки із рахунку відповідач 15 січня 2009 року востаннє здійснив поповнення карткового рахунку у розмірі 800 грн, а 20 січня 2009 року з картки було знято 500 грн. В подальшому відповідач карткою не користувався. Позивачем не надано доказів отримання будь-яких коштів за цим договором після 20 січня 2009 року, враховуючи те, що строк дії картки закінчився у жовтні 2010 року і позивач не надав даних щодо продовження цього строку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, щоостанній платіж відповідачем здійснено 15 січня 2009 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою за спірною карткою, а з позовом до суду банк звернувся 21 листопада 2013 року, що є підставою застосування до спірних правовідносин загального трирічного строку позовної давності за заявою відповідача та підставою для відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що строк дії картки визначений до 30 квітня 2011 року, а тому строк позовної давності при зверненні до суду банком не пропущено.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

12 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду, а 10 червня 2019 року - судді-доповідачу Штелик С. П.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті З ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної

Інстанцій

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що відповідно заяви від 04 жовтня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_1 з сумою кредитного ліміту 2 200 грн, базовою процентною ставкою 3 % на місяць.

Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

27 листопада 2008 року та 15 січня 2009 року картку № НОМЕР_1 поповнено на загальну суму 1 200 грн.

20 січня 2009 року з кредитної карти № НОМЕР_1 знято 500 грн. Останній платіж на погашення кредиту вчинено 15 січня 2009 року на суму 800 грн.

В подальшому ліміт за цією кредитною карткою банком збільшений до 3 900 грн.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановивши обґрунтованість заявлених банком позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку щодо відмови у позові за спливом строку позовної давності, про застосування наслідків якої заявлено відповідачем у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Суд першої інстанції встановив строк виданої відповідачу картки - жовтень 2010 року.

Доводи апеляційної та касаційної скарг щодо наявності у справі вказаної довідки про строк дії картки до 30 квітня 2011 року не підтверджені доказами, поданими до суду першої інстанції та оціненими судами у відповідності до вимог процесуального закону, а під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (стаття 400 ЦПК України).

Таким чином, на момент звернення банку до суду із позовом у листопаді 2013 року строк позовної давності сплив, а тому апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову на підставі частини четвертої статті 267 ЦК України.

Визначення апеляційним судом початкового моменту перебігу строку позовної давності із дати останнього платежу за кредитом не призвело до неправильного вирішення справи, а тому колегія суддів залишає рішення апеляційного суду без змін.

(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права та залишається без змін на підставі статті 410 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик