Справа № 486/1610/19
Провадження № 2/486/641/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Южна товарна біржа м. Миколаїв про визнання права власності на 1/3 квартири,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 06 лютого 1998 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було укладено договір міни квартири АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 . Вказаний договір був зареєстрований в Південній товарній біржі (м. Миколаїв). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. ОСОБА_2 , як спадкоємець звернулась до нотаріальної контори з питанням прийняття спадщини після його смерті, однак їй було відмовлено, оскільки міна квартири здійснена без нотаріального посвідчення. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 липня 2019 року було задоволено позов ОСОБА_2 та визнано дійсним договір міни нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 , укладеним між ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , який діяв за себе і за ОСОБА_1 , згідно довіреності та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який діяв за себе та за свою неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 1991 року народження, членами біржі зі статусом "Н", зареєстрований Південною товарною біржею (м. Миколаїв) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 8195 від 06 лютого 1998 року та в реєстровій книзі в м. Южноукраїнську Миколаївської області. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та право власності на 1/3 частку зазначеної квартири, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 . Оскільки право власності на 1/3 частку даної квартири за ним не визнано, змушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 жовтня 2019 року до участі у розгляді справи було залучено співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Южну товарну біржу м. Миколаїв.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду копію нотаріально завіреної заяви з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду заяви з проханням здійснювати розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнали.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення на веб-порталі судової влади України.

Представник третьої особи Южної товарної біржі м. Миколаїв в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 06 лютого 1998 року члени Південної товарної біржі (м. Миколаїв) зі статусом «Н» ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , який діяв за себе і за ОСОБА_1 , згідно довіреності, та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який діяв за себе та за свою неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 1991 року народження, уклали договір міни квартири АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрований Південною товарною біржею (м. Миколаїв) 06 лютого 1998 року за № 8195 /а.с. 8/.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності в КП «БТІ м. Южноукраїнська» за ОСОБА_2 і 16 лютого 1998 року зроблено відповідний запис в реєстрову книгу №177 /а.с. 8 зворот, 9-10/.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 липня 2019 року визнано дійсним договір міни нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , який діяв за себе і за ОСОБА_1 , згідно довіреності, та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який діяв за себе та за свою неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 1991 року народження, членами біржі зі статусом «Н», зареєстрований Південною товарною біржею (м. Миколаїв) в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 8195 від 06 лютого 1998 року та в реєстровій книзі 16 лютого 1998 року №177 КН 13 стор. 2, інвентарна справа №103.

Визнано за ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області /а.с. 71-72/.

Право власності за ОСОБА_1 на 1/3 частку в квартирі АДРЕСА_1 визнано не було.

Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року.

До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність», який діяв станом на 1998 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане, в тому числі внаслідок укладення угод не заборонених законом.

Відповідно до ст. 149 ЦК України (в редакції 1963 року) власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право, а тому суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку спірної квартири, яка належить йому.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Южна товарна біржа м. Миколаїв про визнання права власності на 1/3 квартири, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова