Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 522/4762/15-ц

провадження № 61-30021св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від

14 лютого 2017 року у складі судді Кічмаренко С. М. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року: Кононенко Н. А., Сегеди С. М.,

Цюри Т. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ», ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» (далі - ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ»), ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 01, 02, 03 та 04 березня 2015 року в ефірі телеканалу ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» транслювався відеосюжет журналіста ОСОБА_3 (авторська передача) «Не подарок. Лилия ОСОБА_4 ». Зазначала, що поширена відповідачами інформація про неї є такою, що не відповідає дійсності, принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Вказувала, що на той момент коли відповідачі розповсюджували про неї недостовірну інформацію, вона була зареєстрована Одеською міською виборчою комісією Одеською області кандидатом у депутати Одеської міської ради в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі № 59. На її думку, розповсюджена про неї неправдива інформація, зокрема: про її сімейний, майновий стан, причетність до будь-якого тиску на підприємців, одночасне суміщення посади начальника управління зовнішньої реклами та підприємницької діяльності у цій сфері та причетність до кримінальних проваджень, беззаперечно вплинула на волевиявлення виборців під час проміжних виборів депутата Одеської міської ради та призвела до непоправних наслідків, оскільки ввела виборців в оману щодо порядності ОСОБА_1 , що позначилось на їх волевиявленні. Вказувала, що висловлювання ОСОБА_3 на телеканалі «MEDIAінформ» ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» були спрямовані на навмисне приниження її честі, гідності та ділової репутації як політика, посадової особи і громадського діяча, а ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» не здійснило перевірки цих відомостей перед випуском в ефірі. Вказувала також, що неправомірними діями відповідачів їй було завдано моральної шкоди, яка виразилась у її душевних стражданнях, порушенні її внутрішнього спокою та звичайних життєвих зв`язків, що призвело до порушення її сну, дратівливості та пригніченості.

У зв`язку з викладеним та уточненими позовними вимогами просила визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію наступну інформацію, що містилась в програмі автора ОСОБА_3 «Не подарок. Лілія Рогачко», яка трансльована ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» та розміщена на сайті www.youtube.com, а саме:

«1) Кандидат в депутати міської ради ОСОБА_1 - людина, для котрої є одна істина - війна війною, а мільйони хочеться по старому - по розкладу; 2) ОСОБА_1 в повній мірі приміряла на себе публічність посадовця міського розливу; 3) Директором рекламного агентства «Сіті» числиться ОСОБА_5 , який за сумісництвом є громадянином, який проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 квартирі, яка за оцінкою ріелтерів коштує близько чверті мільйона доларів;

4) ОСОБА_6 за три роки каденції ОСОБА_7 Костусєва так і не покинула керівні кабінети. Посунув її тільки мер нинішній - ОСОБА_8 ; 5) Рекламні площини в місті Одесі досі ніхто не зміг порахувати, в тому числі завдяки заслугам пані ОСОБА_9 ; 6) Ставши начальником управління зовнішньої реклами ОСОБА_6 , будучи сама бізнесменом в цій сфері, та ще й з високими київськими покровителями, стала якщо не монополістом, то напевно найпотужнішім гравцем на ринку зовнішньої реклами Одеси; 7) ОСОБА_6 придумала якийсь план і знищила конструкції конкурентів, адже вони в цей план не потрапляли, залишивши, природно, свої конструкції. Через деякий час, на тих місцях де було щось старе, але не своє - з`явилося своє, але не старе, а дуже навіть новеньке. Таким нехитрим чином імперія ОСОБА_9 - імперія її бізнесу по сумісництву головного чиновника в цій сфері досягла неймовірних розмірів; 8) У період з 2010 по 2013 роки рішеннями виконкому різним фірмам бізнес-леді Рогачко) виділялось місце під установку конструкцій; 9) За каденції Рогачко з конкурентів продовжувалась стягуватися «мзда»; 10) За оцінками різних і компетентних людей, приблизно половини отриманих від реклами грошових коштів осідало в кишенях самої пані чиновника - бізнес-леді ( ОСОБА_9 ), а інша частина - повинна була йти в мерію, київським покровителям, ще комусь;

11) Київські бізнесмени від ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 . ОСОБА_8 її з посади керівника відділу, який відав рекламою відсторонив. Були заведені кримінальні справи, частина з яких погашені, але як мінімум одне з них знаходиться у кримінальному провадженні. І що робить ця людина зараз? Правильно. Хоче пролізти в депутати. Бажає.; 12) З такими журналістами як ОСОБА_12 , пані ОСОБА_9 не хоче зустрічатися, що розцінюється як боягузтво, відсутність аргументів та те, що «ця дама по завіренню тих, хто з нею спілкувався, працював, співпрацював або стикався, - не в змозі протриматися без використання ненормативної лексики і десяти хвилин; 13) Побажання жителям Київського району, щоб їм у день виборів 8 березня 2015 року «не наставили ОСОБА_9 ».

Зобов`язати ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ», ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію в ефірі телеканалу «Медіа-Інформ» та на сайті www.youtube.com у спосіб, ідентичний її поширенню. Стягнути солідарно з відповідачів на її користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн та судові витрати у справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ«Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, а публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Інформація про спростування якої пред`явлено позов, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту, оскільки вони, як оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можуть бути перевірені на предмет їхньої відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувані, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Ретельно перевіривши розповсюджену стосовно позивача поширену інформацію на підставі наданих сторонами доказів та визначивши характер такої інформації, суди з`ясували, що вона є не фактичним твердженням, а оціночним судженням. Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи у випадку, якщо суб`єктивна думка висловлена відповідачем у брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, чого в даній справі доведено не було.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзіОСОБА_1 , поданій представником ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуальногоправа, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили незаконні та необґрунтовані рішення, зокрема ними не встановлено обставини, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відомості, які поширили відповідачі про неї, є оціночними судженнями, оскільки при вживанні оціночних суджень завжди присутні два елементи: безпосередньо факти і оцінка цих фактів, а особа звільняється від відповідальності лише за оцінку достовірних фактів, а не за розповсюдження недостовірних фактів. Зазначала, що поширена відповідачами інформація, не базується на жодних загальновідомих чи встановлених фактах та не підтверджується ніяким джерелом, тому незаконними є висновки судів обох інстанцій, що вона є оціночним судженням. Відповідачами не було надано до суду жодних документів (доказів, фактів) на підтвердження достовірності поширеної ОСОБА_3 відносно неї інформації, але суди дійшли висновку, що така інформація є оціночними судженнями. Вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях не надали оцінки по кожному з тринадцяти пунктів її позовних вимог, а лише частково та вибірково висвітлили декілька із пунктів у оскаржуваних рішеннях.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що позивачем доведено, а ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» не заперечує факт поширення в ефірі ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ» 01, 02, 03, 04 березня 2015 року, програми автора та ведучого ОСОБА_3 «Не подарок. ОСОБА_13 Рогачко» хронометражем 15 хвилин 50 секунд. Також програма розміщена в мережі Інтернет за адресою www.youtube.com. В програмі серед іншого розповсюджені наступні відомості:

«1) Кандидат в депутати міської ради ОСОБА_1 - людина, для котрої є одна істина - війна війною, а мільйони хочеться по старому - по розкладу; 2) ОСОБА_1 в повній мірі приміряла на себе публічність посадовця міського розливу; 3) Директором рекламного агентства «Сіті» числиться ОСОБА_5 , який за сумісництвом є громадянином, який проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 квартирі, яка за оцінкою ріелтерів коштує близько чверті мільйона доларів;

4) ОСОБА_6 за три роки каденції Олексія Костусєва так і не покинула керівні кабінети. Посунув її тільки мер нинішній - ОСОБА_8 ; 5) Рекламні площини в місті Одесі досі ніхто не зміг порахувати, в тому числі завдяки заслугам пані ОСОБА_9 ; 6) Ставши начальником управління зовнішньої реклами ОСОБА_6 , будучи сама бізнесменом в цій сфері, та ще й з високими київськими покровителями, стала якщо не монополістом, то напевно найпотужнішім гравцем на ринку зовнішньої реклами Одеси;7) ОСОБА_6 придумала якийсь план і знищила конструкції конкурентів, адже вони в цей план не потрапляли, залишивши, природно, свої конструкції. Через деякий час, на тих місцях де було щось старе, але не своє - з`явилося своє, але не старе, а дуже навіть новеньке. Таким нехитрим чином імперія ОСОБА_9 - імперія її бізнесу по сумісництву головного чиновника в цій сфері досягла неймовірних розмірів; 8) У період з 2010 по 2013 роки рішеннями виконкому різним фірмам бізнес-леді Рогачко) виділялось місце під установку конструкцій; 9) За каденції Рогачко з конкурентів продовжувалась стягуватися «мзда»; 10) За оцінками різних і компетентних людей, приблизно половини отриманих від реклами грошових коштів осідало в кишенях самої пані чиновника - бізнес-леді ( ОСОБА_9 ), а інша частина - повинна була йти в мерію, київським покровителям, ще комусь;

11) Київські бізнесмени від ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 . ОСОБА_8 її з посади керівника відділу, який відав рекламою відсторонив. Були заведені кримінальні справи, частина з яких погашені, але як мінімум одне з них знаходиться у кримінальному провадженні. І що робить ця людина зараз? Правильно. Хоче пролізти в депутати. Бажає.; 12) З такими журналістами як ОСОБА_12 , пані ОСОБА_9 не хоче зустрічатися, що розцінюється як боягузтво, відсутність аргументів та те, що «ця дама по завіренню тих, хто з нею спілкувався, працював, співпрацював або стикався, - не в змозі протриматися без використання ненормативної лексики і десяти хвилин; 13) Побажання жителям Київського району, щоб їм у день виборів 8 березня 2015 року «не наставили ОСОБА_9 ».

Також судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має у власності квартиру загальною площею 126 кв. м. З 1996 року до 2000 року проходила службу на посаді головного спеціаліста по захисту прав споживачів Біляївської районної державної адміністрації. З 2000 року до 2010 року була директором ТОВ «Сіті». З 2010 року до 2014 року проходила службу в органах місцевого самоврядування на різних посадах.

Розпорядженням Одеського міського голови від 06 грудня 2010 року

№ 1573/К-01 ОСОБА_1 звільнено з посади помічника міського голови відділу кадрової роботи та з питань служби в органах місцевого самоврядування департаменту організаційно-кадрового і документального забезпечення та контролю Одеської міської ради, за переведенням до управління з питань міського дизайну та реклами Одеської міської ради; розпорядженням Одеського міського голови від 06 грудня 2010 року № 1574/К-01 ОСОБА_1 призначено виконуючою обов`язки начальника управління з питань міського дизайну та реклами Одеської міської ради; розпорядженням Одеського міського голови від 10 березня 2011 року № 553/К-01 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника управління реклами Одеської міської ради; розпорядженням Одеського міського голови від 22 листопада 2012 року № 1487/К-01

ОСОБА_1 призначено на посаду завідуючого сектора аналітики і контролю - помічника міського голови відділу забезпечення діяльності міського голови; розпорядженням Одеського міського голови від 25 лютого 2013 року

№ 231/К-01 ОСОБА_1 переведено з посади завідувача сектору аналітики контролю-помічника міського голови відділу організаційного забезпечення діяльності міського голови на посаду директора департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради; розпорядженням Одеського міського голови від 25 червня 2013 року № 829/К-01 на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради; розпорядженням Одеського міського голови від 25 липня 2014 року № 897/К-01 ОСОБА_1 звільнено з посади директора департаменту аналітики та контролю Одеської міської ради, за угодою сторін (а. с. 81-92, 104-109 том 1).

Постановою Одеської міської виборчої комісії Одеської області від 05 лютого 2015 року № 54 «Про реєстрацію кандидата у депутати Одеської міської ради в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі № 59 ОСОБА_1 , висунутого Одеською міською організацією Української морської партії Сергія ОСОБА_14 , позивачка ОСОБА_1 зареєстрована кандидатом в депутати.

Проміжні вибори депутата Одеської міської ради проводились 08 березня

2015 року.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Також, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією.

Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів.

У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується.

У справах «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії»

(1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів.

З аналізу вказаних рішень вбачається, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Враховуючи викладену позицію Європейського суду з прав людини стосовно застосування статті 10 Конвенції з прав людини, вищенаведені фрази, які позивач просить спростувати, становлять основу права на свободу вираження поглядів та захищені на рівні національного законодавства та Конституції України, навіть у тих випадках, коли зміст висловлювань суб`єктивно здатний викликати негативну реакцію публічної особи, стосовно якої вони поширені, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недостовірною, наклепницькою, та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену ОСОБА_3 на телеканалі ТОВ «Інформаційне агентство «МЕДІА-ІНФОРМ», та зобов`язання її спростувати вказаним у позовних вимогах способом.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач як кандидат у депутати Одеської міської ради в одномандатному мажоритарному виборчому окрузі № 59, була на той час політичним діячем та публічною особою, яка відігравала певну роль у суспільному житті м. Одеси, тому межа допустимої критики щодо неї була значно ширшою, ніж окремої пересічної особи й вона неминуче відкривалася для прискіпливого висвітлення її слів та вчинків, що позивач мала усвідомлювати.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення цими судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, вони були предметом судового розгляду та додаткового правового аналізу не потребують.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновком судів. Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. М. Сімоненко А. А. Калараш А. О. Лесько Є. В. Петров С. П. Штелик