Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 335/8707/15-ц

провадження № 61-33172св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач за первинним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідачі за первинним позовом: приватне підприємство «Транспромліс», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

позивач за зустрічним позовом - приватне підприємство «Транспромліс»,

відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного підприємства «Транспромліс» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі судді Соболєвої І. П. від 08 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Трофимової Д. А., Крилової О. В., Воробйової І. А. від 14 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Транспромліс» (далі - ПП «Транспромліс»), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» (далі - ПрАТ «СК «Оранта-Січ»), третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2014 року о 14 год. 50 хв., на кільці вул. Автозаводська-Новокузнецька в м. Запоріжжі сталася ДТП за участю його автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

На момент скоєння ДТП автомобіль марки «КАМАЗ» належав на праві власності ПП «Транспромліс», з яким ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах, а цивільна відповідальність власника автомобіля була застрахована в ПрАТ «СК «Оранта-Січ».

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року у справі № 332/1165/15-п, що змінена постановою апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2015 року, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Згідно звіту № 68 про оцінку автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 13 березня 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля після ДТП складає 177 004 грн 39 коп., а згідно з актом виконаних робіт № 0000347 від 24 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_3 виконано ремонтні роботи з відновлення вказаного автомобіля на загальну суму 161 757 грн 07 коп.

Посилаючись на те, що ПрАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» безпідставно не відшкодувала йому страхове відшкодування у межах страхової суми, і матеріальна шкода у вигляді реальних збитків, витрачених на відновлення пошкодженого автомобіля не покривається страховим відшкодуванням, ОСОБА_1 уточнивши позові вимоги, остаточно просив: стягнути з ПП «Транспромліс» на свою користь матеріальну шкоду в сумі 112 757 грн 07 коп. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн; стягнути з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн; стягнути з ПП «Транспромліс» та ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на свою користь пропорційно задоволених позовних вимог судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 970 грн 05 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 62 550 грн.

У вересні 2015 року ПП «Транспромліс» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що відповідно до висновків експертного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області № 5-15 від 31 липня 2015 року, водій автомобіля марки «Volkswagen Touareg» ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог пунктів 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля марки «КАМАЗ» своїми однобічними діями не мав технічної можливості запобігти ДТП.

Відповідно до оцінки № 721 від 27 серпня 2015 року вартість матеріальної шкоди, що спричинена власнику автомобіля марки «КАМАЗ», складає 2 969 грн 82 коп., вартість експертного автотоварознавчого дослідження становить 450 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПП «Транспромліс» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 який є засновником та директором ПП «Транспромліс», матеріальну шкоду у розмірі 3 419 грн 82 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та судовий збір у сумі 487 грн 20 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. Стягнуто з ПП «Транспромліс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 112 757 грн 07 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов ПП «Транспромліс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Транспромліс» матеріальну шкоду 3 419 грн 82 коп. У задоволенні іншої частини вимог зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Частково задовольняючи первинний та зустрічний позови, суд першої інстанції виходив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 обидва винні у вчиненні ДТП, оскільки пошкодження автомобілям завдано взаємодією джерел підвищеної небезпеки, якими вони керували, а тому враховуючи механізм зіткнення транспортних засобів, суд вважав, що ступінь вини кожного водія у даній ДТП та завданні шкоди можна визначити рівним: ступінь вини ОСОБА_2 - 50 %, ОСОБА_1 - 50 %.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу ПП «Транспромліс» відхилено, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Оранта-Січ» задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2016 року в частині: відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, часткового задоволення зустрічного позову ПП «Транспромліс», стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ПП «Транспромліс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.У задоволенні зустрічного позову ПП «Транспромліс» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ПП «Транспромліс» виходив із відсутності підстав вважати винними у скоєнні ДТП обох водіїв, оскільки постановами Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року та апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2015 року встановлено вину саме ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Стягуючи з ПП «Транспромліс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн апеляційний суд виходив із засад розумності та справедливості, а також з урахуванням тривалості позбавлення можливості користування транспортним засобом, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя тощо.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 335/8707/15-ц і витребувано її з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Зупинено виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

29 травня 2018 року справу № 335/8707/15-ц передано до Касаційного цивільного суду у вкладі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу № 335/8707/15-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ПП «Транспромліс» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні первинного позову та задовольнити зустрічний позов ПП «Транспромліс».

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що у випадку встановлення вини особи у ДТП постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, ця особа не позбавлена права доводити протиправність дій інших учасників ДТП і причинний зв`язок цієї протиправності із завданою шкодою, а тому враховуючи, що в матеріалах справи наявні висновки трьох автотехнічних експертиз, слід дійти висновку про достатність доказів невинуватості водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, і наявності вини лише водія ОСОБА_1 . Також судами не враховано недоведеність ОСОБА_1 факт проведення відновлювального ремонту та сплати коштів за ремонт, оскільки видаткова накладна та акт приймання виконаних робіт вважаються документами первинного обліку та не є розрахунковими документами.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги не містять фактів порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а всі наведені в касаційній скарзі доводи є необґрунтованими та такими, що зводяться лише до незгоди із судовим рішенням. Також зазначає, що відповідачі ПрАТ «СК «Оранта-Січ» та ПП «Транспромліс» виконали рішення судів попередніх інстанцій та сплатили на його користь грошові кошти за рішенням суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , а ПП «Транспромліс» - власником автомобіля марки «КАМАЗ 53212», д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_2 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ПП «Транспромліс».

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2946277 застраховано відповідальність осіб, які експлуатують на законних підставах транспортний засіб марки КАМАЗ 53212, д.н.з. НОМЕР_2 , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб зі строком дії з 14 вересня 2014 року по 13 вересня 2015 року; ліміт страхової відповідальності 50 000 грн, розмір франшизи - 1 000 грн.

26 грудня 2014 року приблизно о 14 год. 50 хв. на кільці вул. Автозаводська - вул. Новокузнецька у м. Запоріжжі сталася ДТП за участю автомобіля марки «КАМАЗ 53212», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно звіту № 68 про оцінку автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , складеного 13 березня 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 177 004 грн 39 коп.

Відповідно до звіту № 721 від 27 серпня 2015 року про визначення матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля марки «КАМАЗ 53212», д.н.з. НОМЕР_2 , вартість матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю, становить 2 969 грн 82 коп.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та звільнено від адміністративного стягнення у зв`язку з закінченням строку.

Вказаною постановою суду встановлено, що 26 грудня 2014 року о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_2 , на кільці вул. Автозаводська-Новокузнецька в м. Запоріжжі, керуючи автомобілем марки «КАМАЗ 53212», д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху праворуч не впевнився у безпеці маневру, порушивши пункт 10.1 ПДР, внаслідок чого, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Tuareg», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався у попутному напрямку справа. В результаті ДТП травмованих немає, автомобіль марки «Volkswagen Tuareg», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджений.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, протоколом огляду місця ДТП та схемою до нього, поясненнями самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та висновком експерта судової авто-технічної експертизи від 23 квітня 2015 року № 171/15, згідно якого, з технічної точки зору небезпечна обстановка була створена діями водія ОСОБА_2 в момент маневрування в напрямок смуги по якій рухався автомобіль марки «Volkswagen Tuareg», д.н.з. НОМЕР_1 . В діях ОСОБА_2 є невідповідність вимогам пунктів 10.1, 10.3 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 змінено, постановлено вважати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 , закритим у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. В іншій частині постанова Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишена без змін.

28 липня 2015 року ОСОБА_1 звертався до страхової компанії із заявою про виплату грошового відшкодування в порядку Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте на час ухвалення рішення ПрАТ «СК »Оранта-Січ» такої виплати не здійснила.

Згідно з актом виконаних робіт № 0000347 від 24 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_3 виконано ремонтні роботи з відновлення автомобіля марки «Volkswagen Touareg» на загальну суму 161 757 грн 07 коп.

Згідно з висновком експертного дослідження обставин і механізму ДТП, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУМВС України в Запорізькій області від 31 липня 2015 року за № 5-15, водій автомобіля марки «Volkswagen Touareg» повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля КАМАЗ 53212 відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля марки «Volkswagen Touareg» мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог пунктів 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля КАМАЗ 53212 своїми однобічними діями не мав технічної можливості запобігти ДТП. Дії водія автомобіля марки «Volkswagen Touareg» не відповідали вимогами пунктів 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. У діях водія автомобіля КАМАЗ 53212 невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається.

Висновком судової автотехнічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. проф. М.С. Бокаріуса № 1634 від 18 травня 2016 року встановлено, що у дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля марки «Volkswagen Touareg» ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами пунктів 10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. Можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля марки «Volkswagen Touareg» ОСОБА_1 визначалась виконанням ним вимог пунктів 10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод для технічного характеру. Дії водія автомобіля марки «Volkswagen Touareg» ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, в даному випадку, не визначалась діями водія автомобіля КАМАЗ 53212 ОСОБА_2 , а повністю залежала від дій водія автомобіля марки «Volkswagen Touareg» ОСОБА_1 по виконанню ним вимог пунктів 10.1, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля КАМАЗ 53212 ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогами Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Також, висновком судового експертного дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції України №145/16-52 від 29 вересня 2016 року встановлено, що покази водія ОСОБА_1 стосовно виникнення ДТП можуть вважатися технічно неспроможними з технічної точки зору з причини (стор. 5 висновку: «... слід правих коліс автомобіля Фольксваген розташований впритул до бордюрного каменя, а місце зіткнення розташоване на відстані 2 м від цього сліду. З урахуванням того, що слід коліс закінчується впритул біля бордюрного каменя, який виступає над рівнем бордюра на попередній ділянці, а відстань від бордюра до місця зіткнення 2 м дещо перевищує ширину автомобіля (1,941м), то, в такому випадку, потрапляння лівого борту автомобіля Фольксваген в місце зіткнення може бути пояснене не маневруванням автомобіля КАМАЗ, а поперечним зміщенням кузова ліворуч внаслідок контактування лівого переднього колеса автомобіля Фольксваген з виступаючим бордюрним каменем».). В даній дорожній обстановці, враховуючи механізм зіткнення транспортних засобів, водій автомобіля Фольксваген ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 13.1 та пункту 13.3 ПДР. В даному випадку дослідження питання технічної можливості попередження даної ДП з боку водія автомобіля Фольксваген ОСОБА_1 за рахунок зміни режиму руху (гальмування) є методично недоцільним, технічна можливість попередження даної ДТП забезпечувалась в випадку дотримання ним вимог пунктів 13.1 та 13.3 ПДР, для невиконання яких, згідно наданих на дослідження матеріалів, у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці водій автомобіля КАМАЗ ОСОБА_2 не мав технічної можливості попередити дане зіткнення своїми односторонніми діями (з тої причини, що його дії (навіть при незначному зміщенні автомобіля КАМАЗ праворуч) не створювали перешкоди або небезпеки для руху іншим учасникам дорожнього руху).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

На підставі статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За вимогами частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно якого, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з вимогами статті 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до вимог частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, що постановою судді Заводськогорайонного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2015 року, зміненою постановою апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та звільнено від адміністративного стягнення у зв`язку з закінченням строку.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України 2004 року вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, апеляційним судом вмотивовано відхилено посилання ПП «Транспромліс» на наявні в матеріалах справи висновки експертиз, як на підтвердження відсутності вини ОСОБА_2 та наявності вини у скоєнні ДТП ОСОБА_1 , оскільки ухвалою суду від 23 грудня 2015 року було призначено судову автотехнічну експертизу, в якій були зазначені вихідні дані, які відрізняються від тих, що були встановлені під час розгляду адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, ависновки експертних досліджень № 5-15 від 31 липня 2015 року та № 145/16-52 від 29 вересня 2016 року були зроблені за заявою ОСОБА_2 і ПП «Транспромліс», що позбавило ОСОБА_1 можливості подати питання, на які потрібна відповідь експерта, дати пояснення експерту, тощо. Крім того, експерти не попереджались про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.

Згідно вимог частини шостої статті 147 ЦПК України 2004 року висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

З огляду на вказане вище у сукупності колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди власнику автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Даних про те, що ДТП сталася саме з вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вмотивовано відмовив у задоволенні зустрічного позову ПП «Транспромліс». При цьому судом враховано, що нормами діючого законодавством України не передбачено право власника (або керівника) приватного підприємства на отримання шкоди, заподіяної самому підприємству, про що просив у зустрічному позові представник ПП «Транспромліс».

Відповідно до вимог частини першої статті 1172, частини першої статті 1192, частини першої статті 1194 ЦК України, статі 12, пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», висновки судів попередніх інстанцій щодо стягнення з ПрАТ «СК «Оранта-Січ» на користь ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн та стягнення з ПП «Транспромліс» на користь ОСОБА_1 для повного відшкодування матеріальної шкоди різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 112 757 грн 07 коп. є обґрунтованими та правильними.

Також є правильним й висновок суду апеляційної інстанції про стягнення з ПП «Транспромліс» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн відповідно до вимог статті 23 ЦК України та з урахуванням тривалості позбавлення можливості користування транспортним засобом, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя.

Правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи на підставі оцінки кожного здобутого доказу окремо і всіх доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, взявши до уваги доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди власнику автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення первинного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду - без змін, оскільки судами правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційна скарга ПП «Транспромліс» підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Транспромліс» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2016 року в частині, яка не скасована судом апеляційної інстанції, та рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 червня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська