Житомирський апеляційний суд
Справа №296/758/19 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П.

у цивільній справі №296/758/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення їх місця проживання, -

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом. Просила розірвати шлюб, залишити дітей проживати з нею та стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно. В обґрунтування поданого позову зазначала, що вона з відповідачем мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім`я розпалась остаточно і примирення є неможливим. Оскільки відповідач не бере участі в утриманні дітей, які проживають разом з нею і потребують постійного догляду та матеріальних витрат тощо, просила стягувати на її користь аліменти.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2019 року позов задоволено частково.

Шлюб, зареєстрований 14 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №838 - розірвано.

Неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1 300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Вирішено питання судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити, зменшивши розмір стягуваних з нього аліментів до 900 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття та виключити з резолютивної частини рішення абзац сьомий: «Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів». На думку апелянта, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині незаконне, необґрунтоване та постановлене з порушенням норм процесуального права. Зокрема зазначає, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей по 900,00 грн. на кожну дитину щомісяця, що, на його думку, не суперечить установленому законодавством мінімальному розміру аліментів. Він не працевлаштований і є студентом Житомирського національного агроекологічного університету, що тягне за собою додаткові витрати. Крім того вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України вийшов за межі наданих законом повноважень та допустив негайне виконання рішення не у межах суми платежу за один місяць, а повністю.

Рішення в частині розірвання шлюбу та залишення неповнолітніх дітей з матір`ю ОСОБА_2 не оскаржується, а тому в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано шлюб, актовий запис №838.

Згідно копій свідоцтв про народження, під час проживання в шлюбі у сторін народились дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).

Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції обгрунтовано поклав на батька дітей обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей.

При цьому судом враховано, що згідно ст.ст.180, 181 СК України, батьки рівною мірою зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.1 ст.184 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання обох батьків утримувати дітей, які проживають з позивачем і потребують матеріальної допомоги.

В даному випадку судом враховано, що відповідач не має обмежень за станом здоров`я працевлаштуватися та не надав доказів, що він з будь-яких інших підстав не спроможний надавати допомогу своїм неповнолітнім дітям.

Оцінюючи встановлені обставини, в першу чергу - інтереси дітей, суд дійшов обгрунтованого висновку про визначення розміру щомісячного стягнення по 1 300,00 грн. на кожну дитину.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним змінити оскаржуване рішення та привести зміст його резолютивної частини у відповідність до положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 червня 2019 року змінити.

Доповнити сьомий абзац резолютивної частини рішення після слів «в частині стягнення аліментів» словами - в межах суми платежу за один місяць.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 22.08.2019 року.