Справа № 467/880/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2019 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до прокуратури Миколаївської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури у Миколаївській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 червня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 внесено відомості про вчинення нею злочинів, передбачених частинами 1, 2 статті 190 КК України, частинами 1, 3, 4 статті 358 КК України. 23 липня 2017 року ст. слідчим ОСОБА_3 І. їй було вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаних злочинів, а 28 липня 2017 року їй було вручено обвинувальний акт та передали справу до суду. Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2018 року її було визнано невинною за пред`явленим обвинуваченням та виправдано за ч.1 ст. 190 та ч.2 ст. 190 КК України за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року вказаний вирок залишено без змін. Посилаючись на те, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності їй було завдано моральну шкоду у розмірі 500 000 грн., яка була заподіяна внаслідок того, що 22 липня 2017 року працівники поліції, намагаючись її розшукати, повідомили її сусідів, односельчан, її матір ОСОБА_4 і працівників лікарні про вчинений нібито нею злочин, внаслідок чого вона змушена була перервати літній відпочинок з дітьми на морі та повернутися додому; підозру їй було вручено у день народження її меншого сина і діти, замість святкування дня народження, стали хвилюватися, щоб їх матір не арештували; прокурор ОСОБА_5 Д. наполягала на тому, щоб вона визнала свою провину в суді; вона була змушена звертатися з скаргами на незаконні дії поліції та прокуратури до Президента України, Миколаївської прокуратури, Уповноваженого з прав людини; в селі всі знали, що вона притягнута до кримінальної відповідальності і ніхто не хтів її приймати на роботу, внаслідок чого вона була вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя та матеріального забезпечення своїх дітей; кошти, які вона планувала витрати на придбання товарів для дітей до школи, вона змушена була витратити на оплату послуг адвоката, також змушена була взяти кредит в АТ «А-Банк»; знаходячись під слідством 22 місяці, вона постійно перебувала у напруженому психологічному стані, хвилювалась за життя своїх трьох неповнолітніх дітей, з яких інші діти глузували, що їх матір злочинниця, внаслідок чого вона була вимушена перевести дітей до іншої школи; внаслідок постійних переживань стан її здоров`я погіршився і їй 26 лютого 2018 року зробили операцію, позивач прохала стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Ухвалою суду від 20 вересня 2019 року відповідача по справі Арбузинський відділ Первомайської місцевої прокуратури у Миколаївській області було замінено на прокуратуру Миколаївської області.

Представник Державної казначейської служби України подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач не обґрунтував в чому виразились страждання та як вони вплинули на позивача, які зусилля були зроблені для відновлення попереднього стану душевного спокою, як вони пов`язані з противоправними діями відповідачів. Також вказав, що позивачем визначено розмір моральної шкоди без урахування засад розумності та виваженості, слідчі дії проводилися не 22 місяці, як вказав позивач, а 18 місяців з дня винесення підозри до дня винесення судом виправдувального вироку. У разі задоволення вимог стягнення шкоди здійснюється з Державного бюджету України без зазначення органу казначейства, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Представником прокуратури Миколаївської області також подано відзив на позов, у якому він заперечував проти задоволення позову, вказав, що у позовній заяві позивач не довела належними доказами заподіяння їй моральної шкоди, не довела фактів: розголосу відомостей про притягнення її до кримінальної відповідальності, внаслідок чого вона не змогла працевлаштуватися, позбавлення дітей дозвілля через скрутне матеріальне становище та їх моральних страждань, що мали своїм наслідком зміну місця навчання. Виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 389/36 від 02.03.2018 року не підтверджує погіршення стану її здоров`я внаслідок саме занепокоєння притягненням до кримінальної відповідальності. Витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню у складі моральної шкоди. Позовна заява не містить посилання на факти приниження честі, гідності, престижу або ділової репутації позивача. Належним чином не обґрунтовано і порушення її цивільних прав, що могло мати вираз у порушенні життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Позивачу не було заподіяно моральних страждань, оскільки досудове розслідування та судовий розгляд справи не набули суспільного резонансу, запобіжний захід ОСОБА_1 під час досудового слідства та судового розгляду не обирався, а, отже, її права не обмежувались, кримінальне переслідування не мало своїм наслідком приниження честі, гідності та ділової репутації позивача. Зазначив, що кримінальне переслідування позивача здійснювалось з часу оголошення підозри ОСОБА_1 27 липня 2017 року до дня винесення виправдувального вироку судом 09 лютого 2018 року. У разі підтвердження спричинення моральної шкоди до сплати позивачу підлягали б кошти у розмірі 29 211 грн. (4 173 грн. ( мінімальна заробітна плата у 2019 році) х 7 місяців).

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги та прохала суд їх задовольнити.

Представник прокуратури Миколаївської області заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

23 липня 2017 року старшим слідчим СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області Македонцем І.І. за погодженням з прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області Донаканян А.Д. у кримінальному провадженні № 0000234 було складено та вручено ОСОБА_1 повідомлення про те, що остання підозрюється у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 190 КК України, ч.2 ст. 190 КК України, ч.1 ст. 358 КК України, ч.3 ст. 358 КК України, ч.4 ст. 358 КК України.

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано невинною та виправдано за ч.1 ст. 190 КК України, ч.2 ст. 190 КК України у зв`язку з відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року вказаний вирок залишено без змін.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Частиною 7 статті 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування такої шкоди визначається законом.

Положеннями статті першої Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року передбачено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Згідно з положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відповідно до статті 4 вищезазначеного Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету.

Згідно з частиною другою статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Згідно пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Вказане узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.09.2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), згідно якого законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.

Статтею 23 ЦК України вказує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до пункту 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

Шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році мінімальну заробітну плату установлено у місячному розмірі з 1 січня - 4 173 гривні.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що тривале перебування під слідством та судом завдало їй душевних страждань, оскільки перебування під слідством та судом створювало у її оточення негативне уявлення про неї, як про правопорушника. Позивач змушена була докладати значних зусиль для підтвердження своєї невинуватості у вчиненні злочину та відновлення репутації добропорядочної людини, в т. ч. і звертатися із скаргами до національної поліції України, прокуратури Миколаївської області, Президента України. Вказані обставини безумовно завдали додаткових душевних страждань позивачу.

Договір, укладений між позивачем ОСОБА_1 і адвокатом Козаком М.Ф. 08 серпня 2017 року на надання юридичних послуг під час розслідування кримінального провадження по даній справі є доказом вимушених зусиль позивача, які вона була змушена докладати для захисту від пред`явленого обвинувачення.

Разом з тим, надана позивачем як доказ заподіяння моральної шкоди виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 389/36 від 02.03.2018 року не підтверджує погіршення стану її здоров`я внаслідок саме занепокоєння притягненням до кримінальної відповідальності, а є лише підтвердженням факту захворювання позивача, яке виникло задовго до початку досудового розслідування, носило хронічний характер і потребувало оперативного втручання.

Кредитний договір, укладений між позивачем та АТ «А-Банк» також не може бути доказом заподіяння моральної шкоди, оскільки з його змісту вбачається, що він є споживчим.

З урахуванням наведеного та періоду перебування позивача під судом та слідством, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 23 липня 2017 року до набрання виправдувальним вироком законної сили 10 квітня 2019 року (1 рік 8 місяців 18 днів), що призвело до змін у її життєвих і суспільних стосунках з оточуючими людьми, завдало душевних страждань, змінило її звичний спосіб життя, суд вважає, що позивачу внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності було завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Отже, розмір моральної шкоди, що підлягає компенсації позивачу, становить 85963 грн. 80 к. (4173 грн. х 20 місяців + 18 днів).

На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури Миколаївської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, жительки АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди 85963 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три) грн. 80 к.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 24 грудня 2019 року.

Суддя Т.М.Кологрива