У Х В А Л А

22 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 755/10315/18

провадження № 61-10446св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (судді-доповідача), Карпенко С. О.,

Стрільчука В. А. розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського округу Паракуда Ірина Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від

18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року в даній справі.

У серпні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду заяву в порядку статей 149-153 ЦПК України про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення примусового виконання виконавчого напису нотаріуса

№ 2350 від 11 вересня 2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та заборони будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти дії по відчуженню квартири.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом». У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (SOKURENKO AND STRYGUN v. UKRAINE, № 29458/04 та № 29465/04, § 23, 24, ЄСПЛ, від 20 липня 2006 року).

Згідно статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про забезпечення позову на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції. Тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 400 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук