Постанова

Іменем України

19 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 757/22496/16-ц

провадження № 61-25410св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцов В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року у складі судді Цокол Л. І. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Семенюк Т. А., Шкоріної О. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язань по кредитному договору припиненими,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання зобов`язань по кредитному договору припиненими.

Позовна заява мотивована тим, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), укладено кредитний договір № 014/9690/82/135033.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2012 року позов банку про стягнення заборгованості да кредитним договором № 014/9690/82/135033 задоволено; зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитом у розмірі 29 471,19 доларів США, а в разі неможливості це зробити - стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 235 377, 55 грн заборгованості за кредитним договором; 1 176,89 грн судового збору; витрати на подання оголошення в газетах «Житомирщина» 480,00 грн та «Урядовий кур`єр» 420,00 грн.

04 лютого 2016 року ОСОБА_1 сплатив у повному обсязі кошти на виконання рішення суду, у зв`язку з чим 11 лютого 2016 державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

04 березня 2016 року позивач звертався до відповідача листом з пропозицією розірвати договірні відносини, однак згоди щодо розірвання кредитного договору сторони не дійшли.

Виходячи з того, що позивач повністю погасив заборгованість перед банком, просив задовольнити позов та визнати зобов`язання за кредитним договором припиненими.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року позов задоволено; визнано припиненими відносини між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що виникли на підставі кредитного договору від 11 червня 2008 року № 014/9690/82/135033; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що оскільки позивач повністю погасив заборгованість перед банком, а юридичним наслідком виконання боржником зобов`язання відповідно до статей 598, 599 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є припинення зобов`язання за договором, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що кредитні правовідносини між сторонами не припинилися після ухвалення судового рішення, оскільки зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу ухвалення судового рішення. Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості пред`явлений банком до виконавчої служби у 2012 році, а боржник виконав рішення суду лише 04 лютого 2016 року. Таким чином, банк має право на стягнення відсотків за користування кредитом після ухвалення судового рішення та пені за неповернення кредиту і відсотків.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 19 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 червня 2018 року справу № 757/22496/16-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що 11 червня 2008 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), укладено кредитний договір № 014/9690/82/135033.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов указаного кредитного договору ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернулося до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов`язання повернути заборгованість за указаним кредитним договором.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2012 позов банку задоволено; зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитом у розмірі 29 471,19 доларів США, а в разі неможливості це зробити - стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» 235 377, 55 грн заборгованості за кредитним договором; 1 176,89 грн судового збору; витрати на подання оголошення в газетах «Житомирщина» 480,00 грн та «Урядовий кур`єр» 420,00 грн.

Богунським відділом державної виконавчої служби Житомирського МУЮ відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення суду; 04 лютого 2016 року ОСОБА_1 перерахував у повному обсязі кошти на виконання рішення суду, у зв`язку з чим 11 лютого 2016 державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що за рішенням суду позивачем було повністю погашено заборгованість перед банком, а отже юридичним наслідком належного виконання боржником зобов`язання відповідно до статей 598,599 ЦК України є припинення зобов`язання.

У касаційній скарзі банк посилається на те, що зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу ухвалення судового рішення, тому банк має право на стягнення відсотків за користування кредитом після ухвалення судового рішення та пені за неповернення кредиту і відсотків.

Слід зазначити, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Проте такі вимоги банком до позивача не заявлялись.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов