КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 16 червня 2017 року у складі судді Колесника О.М.,

у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Любов Григорівна про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, стягнення грошової компенсації за частку майна, визнання заповіту частково недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на майно, стягнення грошової компенсації за частку майна, визнання заповіту частково недійсним.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року на підставі заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову накладено арешт на майно, що належало ОСОБА_3 : квартиру АДРЕСА_1 ; гаражний бокс, АДРЕСА_2; транспортний засіб MITSUBISHI PAGERO 3.0, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Турчак С.М. оформлювати та видавати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я ОСОБА_2 та іншим спадкоємцям, до прийняття рішення по справі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2016року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`є без реєстрації шлюбу у період з 12 січня 2008 року по 24 червня 2015 року.

Визнано заповіт, складений 25 березня 2010 року ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г. у реєстрі № 751, у частині заповідання Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 недійсним.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,5 кв.м., жилою площею 18,0 кв.м., як обов`язкову частину майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини гаражного боксу, ряд № НОМЕР_3 , загальною площею 129,1 кв.м., розташованого у ГБК «Захисник» по АДРЕСА_2 , як обов`язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які прожили без реєстрації шлюбу.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини пістолета (спецзасіб) ПМТ, кал. 9 мм НОМЕР_4 на Ѕ частини рушниці гладко ствольної мисливської «ATA ARMS», кол. 12/76, НОМЕР_5 як обов`язкову частку майна, яка належить на праві спільної сумісної власності чоловіку і жінці, які проживали без реєстрації шлюбу.

Вирішено питання судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року скасовано й по справі ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

25 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи заяву прийнятим судом апеляційної інстанції новим судовим рішенням про відмову у позові ОСОБА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено, заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року, скасовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу районного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не повідомив позивача про час та дату судового засідання, яке відбулося 16 червня 2017 року і про розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову, подану ОСОБА_2 , що потягло за собою розгляд справи та , відповідно, заяви відповідача у відсутності позивача та його представника, в той час як у матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення позивача про розгляд справи за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Скасовуючи заходи забезпечення позову у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана необхідність відпала.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України у редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів справи убачається, що за результатами розгляду справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, проте рішеннямАпеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у позову (а.с.247-249 т.2).

Отже, за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції 18 травня 2017 року постановлено рішення про відмову у задоволенні заявлених по справі ОСОБА_1 позовних вимог, а тому районний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зняття арешту з спадкового майна, яке залишилося після смерті покійного батька відповідача.

Заявлений по справі спір знайшов своє вирішення й потреба у забезпеченні позову відпала.

Згідно положень ч.ч.1,9 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до матеріалів, після ухвалення рішення суду про відмову у позові, відповідачем було подано заяву про скасування заходів забезпечення позову, яку судом задоволено, що узгоджується з положеннями ч. 6 ст. 154 ЦПК України в редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії, а також вимогами ч. 9 ст.158 ЦПК України.

Перевіряючи законність постановленої по справі ухвали, колегія суддів враховує й ту обставину, що постановою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року залишено без змін (а.с.68-71 т.3).

Посилання апеляційної скарги про порушення судом процесуальних прав ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним повідомленням його про день і час розгляду заяви про скасування арешту, не можуть слугувати підставою для скасування ухваленого судового рішення.

При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України в редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії, питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Проте, згідно п. 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року справа підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України в чинній редакції, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 128 ЦПК передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Отже, нині діючим процесуальним законом не передбачено вирішення судом питання про скасування заходів забезпечення позову з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи зазначене, обставини справи, тривалість перебування заяви на розгляді й можливості ОСОБА_1 особисто чи через представника контролювати подальший хід розгляду справи; того, що фактично підстава до забезпечення позову відпала ще у травні 2017 року, а нині діючим процесуальним законодавством передбачено можливість скасування заходів забезпечення позову судом і з власної ініціативи та без виклику учасників справи й приходить до висновку, що допущене районним судом порушення норм процесуального права в редакції закону, чинного на момент вчинення процесуальної дії (ч. 4 ст. 154 ЦПК), не призвело до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, є такими, що не можуть вплинути на правильність ухвали районного суду.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених положеннями ч.2 ст.389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: