Справа № 464/997/19
пр.№ 2/464/1349/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

cуддя Тімченко О.В.

секретар судового засідання Мерза Д.С.

справа № 464/997/19

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Львівський електроламповий завод «Іскра»

вимоги: скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час перебування у вимушеному прогулі

представники учасників справи:

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 .

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить: скасувати наказ відповідача № ІВКз0170 від 12 листопада 2018 року про його звільнення з посади налагоджувальника технологічного устаткування; поновити його на посаді налагоджувальника технологічного устаткування з 13 листопада 2018 року; стягнути з відповідача середній заробіток за час перебування у вимушеному прогулі, покликаючись на неправомірність звільнення з роботи та порушення його трудових прав.

Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року (суддя Рудаков І.П.) позовну заяву залишено без руху з наданням строку 10 днів для усунення недоліків такої.

Ухвалою суду від 22 березня 2019 року (суддя Рудаков І.П.) позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 10 червня 2019 року ухвалу суду від 22 березня 2019 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 27 червня 2019 року (суддя Тімченко О.В.) прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності та відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити за відсутності факту порушень при звільненні.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять задоволити, а представник відповідача у задоволенні такого відмовити.

Мотиви та висновки суду

Судом встановлено, що наказом відповідача ПрАТ Львівський електроламповий завод «Іскра» за № ІВКз0170 від 12 листопада 2018 року позивача ОСОБА_1 , налагоджувальника технологічного устаткування Заводу ламп загального призначення БО ВП, звільнено 12 листопада 2018 року у зв`язку із прогулом без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, про що вчинено запис у трудову книжку, яку позивач отримати відмовився. Згідно з графіком роботи відповідача за 2018 рік робочим днем є 10 листопада 2018 року (субота).

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.1 ст.147, ч.2 ст.149 КЗпП України). Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. За цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Підставами для застосування заходу стягнення у виді звільнення у зв`язку із прогулом слугували: табель обліку робочого часу за листопад 2018 року, згідно з яким позивач 10 листопада 2018 року був відсутній на роботі протягом 8 годин; акт від 10 листопада 2018 року, складений начальником зміни БО ВП «ЗЛЗП» ОСОБА_4 , начальником зміни ОСОБА_5 , охоронником ВО Шабат ОСОБА_6 про те, що позивач був відсутній на роботі 10 листопада 2018 року з 07.30 год. по 16.00 год; розпорядженням БО ВП «ЗЛЗП» від 12 листопада 2018 року за № 65 налагоджувальнику ТУ БО ВП «ЗЛЗП» ОСОБА_1 день 10 листопада 2018 року визнано прогулом із звільненням останнього. Факт відсутності на роботі позивача 10 листопада 2018 року визнано як представником відповідача, так і самим позивачем, а тому вказана обставина не підлягає доказуванню в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України.

За приписами ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

У зв`язку з наведеним складено акт від 12 листопада 2018 року в складі начальника цеху БО ВП «ЗЛЗП» Онищак С.М., майстра зміни БО ВП «ЗЛЗП» Нога Г.Т., заступника директора по кадрах БО ВП «ЗЛЗП» Ціхановської О.Р. про те, що на вимогу дати письмові пояснення про причину відсутності на робочому місці 10 листопада 2018 року позивач відмовився, тобто наданим правом не скористався, що підтвердив і сам позивач.

При обранні виду стягнення відповідачем враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника, як це передбачено ч.3 ст.149 КЗпП України. При цьому суд виходить з того, що положеннями ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Робочою інструкцією налагоджувальника технологічного устаткування (позивач з такою ознайомлений, проте згідно з актом від 01 червня 2017 року від підпису відмовився) такий несе відповідальність за дотримання чинного законодавства, даної робочої інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку, наказів генерального директора, розпоряджень керівника БО ВП «ЗЛЗП».

З урахуванням поведінки позивача, який був відсутній на робочому місці 10 листопада 2018 року цілий робочий день та жодних пояснень щодо причини такої відсутності не надав (інший працівник пояснив причини невиходу на роботу), чим знехтував своїми посадовими обов`язками та допустив грубе порушення трудової дисципліни, а тому такий захід стягнення як звільнення відповідає вчиненому.

Як визначено у ч.4 ст.149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні0 і повідомляється працівникові під розписку. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку (ст.47 КЗпП України).

Актом від 12 листопада 2018 року в складі начальника цеху БО ВП «ЗЛЗП» Онищак С.М., заступника директора по кадрах БО ВП «ЗЛЗП» Ціхановської О.Р., майстра зміни БО ВП «ЗЛЗП» Нога ОСОБА_7 . засвідчено, що позивач ознайомлений з наказом про припинення трудового договору (контракту) № ІВКз0170 від 12 листопада 2018 року та відмовився під підпису про ознайомлення з таким. Також актом від 12 листопада 2018 року в складі начальника ВпоРзП Максимець Г.М., провідного менеджера ВпоРзП Ющак З.О., провідного менеджера ВпоРзП Панчиняк О.Г. засвідчено, що позивач після ознайомлення з наказом про припинення трудового договору відмовився отримати свою трудову книжку. Листами відповідача від 12 листопада 2018 року за № 266/123, від 13 листопада 2018 року за № 267/123, від 16 листопада 2018 року за № 270/123 позивача за адресою, зазначеною в особовій картці, останньому надсилався наказ про звільнення з роботи від 12 листопада 2018 року (підтвердження реєстів поштових відправлень) з пропозицією з`явитись для отримання трудової книжки. Відповідачем на заяву позивача віл 06 грудня 2019 року за зазначеною ним адресою вчетверте направлено наказ про припинення трудового договору від 12 листопада 2018 року. Отже в цій частині відповідачем також порушень не допущено.

Розглядаючи доводи позивача щодо наказу від 07 вересня 2019 року про перенесення робочого дня з 10 листопада 2018 року на 01 грудня 2018 року, то суд враховує наступне.

Розпорядженням відповідача від 04 вересня 2019 року на підставі колективної заяви трудового колективу БО ВП «ЗЛЗП» від 03 вересня 2018 року (наявна в матеріалах справи), яка позивачем не підписана, доручено перенести робочий день з 10 листопада 2018 року на 01 грудня 2018 року для працівників, які таку написали. Наказом відповідача від 07 вересня 2019 року за № 1/431/1/05-07 з додатком від нього від 07 вересня 2018 року (копії таких наявні в матеріалах справи та такі зареєстровані в електронному реєстрі наказів, про надано витяг) для працівників, якими подано колективну заяву від 03 вересня 2018 року, про перенесення робочого дня робочий день 10 листопада 2018 року перенесено на 01 грудня 2018 року. Для працівників БО ВП «ЗЛЗП», якими не подано заяви про перенесення робочого дня (налагоджувальника ТУ БО ВП «ЗЛЗП» ОСОБА_1 , налагоджувальника ТУ БО ВП «ЗЛЗП» Накінціва Р ОСОБА_8 .) та для начальника зміни ТУ БО ВП «ЗЛЗП» ОСОБА_4 . 10 листопада 2018 року визнано робочим днем згідно із затвердженим графіком роботи ПрАТ «Львівський електроламповий завод» на 2018 рік.

Отже, оскільки позивач не писав заяви про перенесення робочого дня, а тому повинен був вийти на роботу 10 листопада 2018 року. При цьому сам позивач ствердив, що заяви на перенесення робочого дня не писав та з наказом про перенесення такого від 07 вересня 2019 року не був ознайомлений вчасно. Також доводи позовної заяви про те, що наказ про перенесення робочого дня стосувався всіх працівників без виключення з урахуванням наданих самим же пояснень позивача щодо неознайомлення з таким є взаємосуперечливими та взаємовиключними.

З урахуванням встановлених вище обставин справи звільнення позивача з роботи відбулося з дотриманням чинного законодавства, судом також не встановлено будь-яких належних та допустимих доказів недопуску або чинення позивачу перешкод у доступі до роботи. Отже суд відмовляє позивачу у вимогах про скасування наказу від 12 листопада 2018 року про поновлення на роботі, а також у вимозі про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу як похідної вимоги. Суд не враховує подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності з урахуванням відмови в позові по суті вимог за відсутності порушеного права позивача.

Судові витрати

У порядку ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час перебування у вимушеному прогулі.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України). Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідач приватне акціонерне товариство «Львівський електроламповий завод «Іскра», , м.Львів, вул.Вулецька,14.

Повний рішення складено 27.12.19.

Суддя О.В.Тімченко