Провадження № 2/161/4041/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно ,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_4 , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , увійшла ј частка трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності разом з ними, його дітьми, та ОСОБА_5 Заповіту, яким ОСОБА_4 розпорядився своїм майном на випадок своєї смерті, спадкодавець не залишив, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідач являється співвласником спірної квартири та колишньою дружиною померлого ОСОБА_4 , однак на спадщину не претендує. Також позивачі вказують, що вони прийняли спадщину після смерті батька шляхом постійного спільного проживання зі спадкодавцем. На їхню думку, розмір успадкованої частки кожного з них в спірній квартирі становить 1/8 частки. Незважаючи на належне прийняття ними спадщини, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

На підставі наведеного позивачі просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частку квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати позивачі бажають залишити за собою.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явились, заявою від 19 грудня 2019 року просять розгляд справи здійснювати без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити.

В підготовче судове засідання відповідач не з`явилася, однак заявою від 20 листопада 2019 року просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, щодо задоволення позову не заперечує.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18 травня 2018 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області (а.с.6).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , увійшла ј частка трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд встановив, що вказана квартира належала спадкодавцю ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності разом з членами його сім`ї, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 30 жовтня 2008 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 листопада 2008 року (а.с.15, 16).

З копії технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що ця квартира складається з трьох кімнат, житлова площа 43,7 кв.м, квартира обладнана балконом та лоджією, загальна площа квартири 73,5 кв.м (а.с.18-19).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не залишив, а тому, в цьому випадку спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив,та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Факт родинних стосунків між спадкодавцем та позивачем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії НОМЕР_2 , виданого 25 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому (а.с.7). Факт родинних стосунків між спадкодавцем та позивачем ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження останнього, виданого 24 грудня 1992 року бюро записів актів громадянського стану м. Потсдам (а.с.9).

В частині 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З копії будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 встановлено, що позивачі були зареєстровані та постійно спільно проживали зі спадкодавцем ОСОБА_4 на день відкриття спадщини (а.с.12-14).

Судом встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Розпутняк О.В. заведено спадкову справу № 11/2019, з копії якої вбачається, що позивачі, як спадкоємці першої черги після смерті батька, звернулись до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Також встановлено, що ОСОБА_3 , володіючи на праві спільної сумісної власності спірною квартирою погодилась з тим, що частки співвласників квартири є рівними та становлять по ј частці у кожного. Наведене підтверджується відповідною заявою відповідача, яка міститься в матеріалах спадкової справи.

Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилась спадщина на ј частку трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 не входить до числа спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , оскільки 14 вересня 2010 року шлюб між нею та ОСОБА_4 було розірвано. В подальшому, 20 серпня 2014 року вона уклала шлюб з ОСОБА_7 , внаслідок чого змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 .

З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивачам нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки спадкоємцями не пред`явлено документів, які встановлюють факт приналежності майна спадкодавцю (а.с.21).

Таким чином, позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтва про право власності на спадкове майно в зв`язку з тим, що в них немає правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, враховуючи, що позивачі є спадкоємцем першої черги за законом та прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , але нотаріусом їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, які засвідчують право власності на нього, то суд дійшов висновку, що позов, в межах заявлених вимог, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, ст. 1261, 1225, 1226, 1269, 1270, 1267 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/8 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме: на 1/8 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_3 (Зареєстрована за адресою: місце проживання: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; паспорт серії НОМЕР_5 ).

Дата складення повного тексту рішення 24 грудня 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк