ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 661/2980/19 Головуючий в І інстанції Матвєєва Н.В.
Номер провадження 22-ц/819/1834/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Матвєєвої Н.В. від 09 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У червні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з вказаним позовом з посиланням на те, щовідповідно до договору б/н від 22.10.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду з тим, що підписана заява, разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Однак відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 31.05.2019 року має заборгованість 44157,64 грн., що складається з наступного: 1708,82 грн. заборгованість за кредитом; 38269,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2078,93 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 22.10.2012 року у розмірі 44157,64 грн., а також судові витрати в розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.10.2012 року в розмірі 1708,82 грн., судовий збір в розмірі 74,34 грн., а всього в сумі 1 783,16 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволені позову щодо стягнення заборгованості за процентами та неустойкою (пенею та штрафами), посилаючись на його незаконність, як такого, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, просить його скасувати в частині не задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач підписуючи анкету-заяву від 22.10.2012 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, тому відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору. На його думку, у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. У зв`язку з цим, посилання місцевого суду на висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року вважає безпідставним. Крім того вказує, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування і що саме ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Зазначає, що вказаним рішенням суд призводить до нехтування принципами платності кредитного договору та наносить істотну шкоду споживачам банківських послуг, що у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що у 2012 році він підписав у відділенні ПриватБанку анкету-заяву. Остання даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, розміру відсотків за користування кредитом, розміру пені та штрафу не містила. У 2012 році отримав картку з короткочасним кредитним лімітом 1000,00 грн., який він використав та протягом місяця погасив. Кредит було погашено у 2012 році. У 2013 році та пізніше жодних кредитів у позивача не отримував, договорів не підписував. Будь-яких заяв, додаткових угод про збільшення кредитного ліміту ним взагалі не підписувалося. Просив рішення в частині відмови у стягненні з нього процентів та неустойки залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку ОСОБА_2 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просила скаргу задовольнити. Представник ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з метою отримання кредиту ОСОБА_1 22 жовтня 2012 року заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і отримано платіжну картку. В заяві міститься підпис відповідача на підтвердження того, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами він ознайомлений.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 31.05.2019 року становить 44 157,64 грн., що складається з наступного: 1708,82 грн. заборгованість за кредитом; 38 269,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1600 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2078,93 грн. - штраф (процентна складова).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для стягнення з відповідача нарахованих процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за порушення зобов`язань за кредитним договором, зважаючи на те, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, і позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору та що з ними був ознайомлений та згоден відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, зокрема щодо тарифів ПАТ КБ «ПриватБанк», розміру процентів за користування кредитом, сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У підписаній сторонами заяві позичальника від 22 жовтня 2012 року не зазначена процентна ставка, строк повернення кредиту (користування ним), підстави та розмір нарахування комісії, а також відсутні умови щодо встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів) та їх розміру. Також у вказаній заяві відсутній вид кредитної картки, що була видана відповідачу.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за кредитним договором з урахуванням складових його повної вартості, зокрема заборгованість по тілу кредиту, нараховані проценти за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 жовтня 2012 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна GOLD» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ ПриватБанку, розміщений на сайті:https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил у вказаній редакції розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, Умови та правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису відповідача.

З урахуванням наведеного та відсутності підтвердження конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому їх не можна розцінювати, як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 22 жовтня 2012 року шляхом підписання анкети-заяви.

Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені та штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 38269,88грн., пені у розмірі1600,00 грн. та штрафів 500 грн. (фіксована частина), 2078,93 грн. (процентна складова) є законними та обґрунтованими.

Рішення суду в частині стягнутої суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 1708,82 грн. не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Посилання відповідача на те, що він після 2013 року не користувався кредитними коштами спростовуються матеріалами справи, оскільки з виписки по рахунку, наданої банком прослідковується активне користування кредитними коштами до липня 2016 року.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, твердження позивача про помилковий висновок суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами та порушення судом положень статей 1054,1048 ЦК України, зокрема щодо права позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики та обов`язку позичальника сплатити відсотки, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`являв.

Необґрунтованим колегія суддів вважає також посилання скаржника на те, що відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, суд допускає порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, оскільки умови кредитування у спірних правовідносинах були визначені самим банком, який зважаючи на положення цивільного законодавства щодо форми кредитного договору, не забезпечив дотримання цієї форми, в результаті чого наступили передбачені статтями 215, 216 ЦК України наслідки нікчемності правочину.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлений права здійснювати захист своїх інтересів щодо стягнення процентів за договором кредиту на підставі закону, в тому числі і в судовому порядку.

З огляду на наведене, колегія суддів зробила висновок про те, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення відсотків та неустойки за кредитним договором відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 24 грудня 2019 року.

Суддя О.М. Полікарпова