Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4939/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

23 грудня 2019 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Круценко Р.Г.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 552/4939/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 4 вересня 2019 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до ОСОБА_3 встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, який уточнив в поданих до суду 19 вересня 2019 року та 1 листопада 2019 року заявах.

Позовна заява обґрунтована тим, що в 2002 році зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , мають доньку ОСОБА_4 , 2003 року народження. В 2013 році шлюб було розірвано, але продовжували проживати однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 . На початку вересня 2018 року почали виникати сварки на ґрунті виховання доньки. В жовтні 2018 року залишив місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 , забрав свої речі.

Просив встановити факт проживання його, ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, бюджету та побуту з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року.

Встановлення юридичного факту мотивував необхідністю підтвердження того, що кредитні та боргові зобов`язання його та відповідача виникли під час ведення спільного господарства. Також вважає, що встановлення факту проживання однією сім`єю вплине на підстави виникнення права на спадщину за законом на майно, яке було придбане під час спільного проживання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20 вересня 2019 року зазначена позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 22 жовтня 2019 року.

Відповідачем ОСОБА_3 3 жовтня 2019 року подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що шлюбні стосунки та будь-які інші відносини з позивачем припинилися ще до розірвання шлюбу, на початку 2013 року. З позивачем жодного разу не йшла на примирення. Перебували у постійних скаргах та судових спорах, а викладене у позові є неправдою. В задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Позивачем ОСОБА_1 1 листопада 2019 року подано до суду відповідь на відзив, в якому вказував, що наприкінці літа 2016 року вмовив відповідача спробувати відновити шлюбні стосунки, проживали однією сім`єю до кінця вересня 2018 року. З серпня 2016 року по вересень 2018 року конфлікти були відсутні, він повноцінно утримував сім`ю та приймав участь у вихованні дитини.

11 листопада 2019 року ОСОБА_3 подано заперечення щодо обставин, викладених ОСОБА_1 у відповіді на відзив.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2019 року закрито підготовче провадження в справі та вирішено клопотання учасників справи щодо витребування доказів та виклику свідків.

В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Позивач ОСОБА_1 на вимогу суду уточнив, що встановлення факту проживання однією сім`єю з відповідачем йому необхідно для підтвердження факту належного виконання ним батьківських обов`язків. Вважає, що встановлення даного факту вплине на вирішення питання про стягнення з нього заборгованості по аліментам.

Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених в поданому до суду відзиву на позовну заяву.

Суд, заслухавши позивача та представника позивача, відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 20 липня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2013 року в справі № 552/7115/13-ц, яке вступило в законну силу.

Сторони мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є неповнолітньою та проживає з матір`ю.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05.07.2016 в справі № 552/2732/16-ц, яке вступило в законну силу, позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 27.05.2016 до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року в справі № 552/5050/16-ц позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину за кожним на квартиру АДРЕСА_1 .

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Як встановлено судом, шлюб між сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2013 року в справі № 552/7115/13-ц, яке вступило в законну силу 05.11.2013.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач ОСОБА_1 на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем в період з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року жодних доказів не надав.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка за клопотанням позивача ОСОБА_5 пояснив, що не цікавився особистим життям ОСОБА_1 , йому відомо про наявність судових спорів між сторонами по справі, не може підтвердити чи спростувати факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю.

Факт проживання сторін по справі після розірвання шлюбу в одній квартирі АДРЕСА_1 , яка була об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Натомість, як встановлено судом, між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, сторони не могли досягнути згоди з різних майнових та сімейних питань, мало місце вирішення спорів між сторонами в судовому порядку.

Суд приходить до висновку, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту його проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, а подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.

При вирішенні справи судом враховується та обставина, що факт спільного проживання законодавець пов`язує з необхідністю вирішення майнового спору.

Так, відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Протягом періоду часу з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року сторонами по справі не придбавалося спільне майно, в тому числі не виникали кредитні чи боргові зобов`язання.

Майно, набуте подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час шлюбу, яке було їх спільною сумісною власністю, розподілене судовим рішенням в справі № 552/5050/16-ц.

В силу норм ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що встановлення фату проживання ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2018 року жодним чином не вплине на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав позивача. Не зазначено мету встановлення юридичного факту позивачем ні в поданій до суду позовній заяві, ні в судовому засіданні.

В силу норм сімейного законодавства факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю жодним чином не впливає на факт виконання батьківських обов`язків та не може слугувати підставою для оспорювання розміру заборгованості по аліментам, на що посилався позивач в судовому засіданні.

Окрім того, встановлення факту проживання позивача з відповідачем однією сім`єю в зазначений ОСОБА_1 в поданій до суду позовній заяві період жодним чином не може вплинути на наявність у нього права на спадкування майна.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати відповідно до норм ст. 141 ЦПК України не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий суддя /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

23.12.2019