КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/8765/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/15348/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Добровольській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначив, що 22 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0.

Позивач вказував, що відповідно до умов кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» надало відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 14 923,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 22 серпня 2014 року та сплатити проценти за його користування. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Дельта Банк». 16 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» було укладено договір №997/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ».

Позивач вказував на те, що банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, однак всупереч умов кредитного договору відповідач своєчасно не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту, та має значну заборгованість по нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Зазначив, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на дату подачі позовної заяви складав 49 471,19 доларів США, що у гривневому еквіваленті на момент відступлення права вимоги до ОСОБА_1 від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» складало 1 302 859,56 грн., з яких:

- сума простроченого основного боргу за кредитом - 12 107,25 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 318 853,18 грн.;

- сума нарахованих процентів - 37 363,94 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 984 006,37 грн.

Позивач повідомив, що ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» вживало заходи досудового врегулювання спору з відповідачем, ОСОБА_1 було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором, у якому зазначено необхідність сплатити суму заборгованості на банківський рахунок кредитора.

За таких обставин, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» суму простроченого основного боргу за кредитним договором №0 від 22 серпня 2007 року в розмірі 318 853,18 грн. та судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи (а.с. 1-3).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 71-75).

В апеляційній скарзі генеральний директор ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» - Балашов В.В. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року, просив його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» суму простроченого основного боргу за кредитним договором № 0 від 22 серпня 2007 року в розмірі 318853,18 грн.

На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції при відкритті провадження у справі вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін та витребування додаткових доказів, що свідчить про те, що позивачем додано до позовної заяви достатньо доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Вважає, що висновки суду є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи (а.с. 78-80).

У судовому засіданні представник ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» - Абрамова Т.І. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, представник ОСОБА_1 - адвокат Гансецький В.В. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Відповідачка ОСОБА_1 була сповіщена врученням повідомлення її представнику - адвокату Гансецькому В.В. (а.с. 122-124).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, зазначивши, що довідка про стан кредитної заборгованості сама по собі без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом наявності та розміру заборгованості, крім того, з довідки про стан заборгованості неможливо відстежити рух коштів по рахунку відповідача, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів позивачем не надано.

Колегія суддів не погодилась з такими висновками суду з огляду на наступне.

22 серпня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 , за умовами якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит в сумі 14 923,00 доларів США (вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 75 361,15 грн.) на строк до 22 серпня 2014 року із сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 13 % річних (а.с. 6-14).

У Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту міститься графік погашення кредиту, підписаний ОСОБА_1 (а.с. 15-17).

У Додатку №2 міститься графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, підписаний ОСОБА_1 (а.с. 20-22).

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за Кредитним договором №0 від 22 серпня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а.с. 23-40).

16 листопада 2018 року між ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшло право вимоги за Кредитним договором №0 від 22 серпня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а.с. 42-44).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До апеляційної скарги долучено розгорнутий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 24 травня 2019 року за Кредитним договором №0 від 22 серпня 2007 року, згідно з яким заборгованість складає 12 107,25 доларів США, що еквівалентно 318 853,18 грн. (а.с. 84).

Вказану заборгованість в сумі 318 853,18 грн. за тілом кредиту позивач просив стягнути із відповідачки на свою користь.

Факт укладення кредитного договору і отримання за ним відповідачкою ОСОБА_1 кредитних грошей представник відповідачки - адвокат Гансецький В.В. в суді апеляційної інстанції не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 148-152).

Колегія суддів забезпечила право відповідачки подати докази погашення кредитної заборгованості, проте таких до суду не надано і судом не встановлено.

Таким чином, обов`язок відповідачки ОСОБА_1 сплатити заборгованість 318 853,18 грн. за тілом кредиту підтверджуються наявними у справі доказами, зокрема кредитним договором та розрахунком заборгованості.

В суді апеляційної інстанції представник боржника - адвокат Гансецький В.В. заявив про застосування наслідків спливу позовної давності як підставу відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України) (а.с. 148-152).

Представник позивача - Абрамова Т .І . заперечувала проти поданої заяви.

Колегія суддів перевірила доводи сторін і дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

У пунктах 71 - 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

У матеріалах справи відсутні докази належного сповіщення відповідачки та її представника про розгляд справи районним судом, наявне у справі повідомлення відповідачки про розгляд справи судом першої інстанції повернулось без вручення за закінченням строку зберігання, що не може бути визнано належним сповіщенням (а.с. 71).

За таких обставин та вимог ст. 280 ЦПК України, суд першої інстанції не мав передбачених процесуальним законом підстав для ухвалення заочного рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів представника відповідачки - адвоката Гансецького В.В. про неможливість заявити про застосування строків позовної давності в суді першої інстанції і вирішення такої заяви на стадії апеляційного розгляду.

В суді апеляційної інстанції представник позивача - Абрамова Т.І. подала розрахунок заборгованості за яким останній платіж відповідачкою був здійснений за кредитним договором у грудні 2011 року, пояснивши, що з цього періоду за відповідачкою рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 12107.25 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 318 853.18 грн. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 148-152).

До позовної заяви не додано доказів погашення відповідачкою кредитної заборгованості після вказаної дати, не встановлено таких і судом.

Установивши, що строк погашення кредиту в повному обсязі сторонами за кредитним договором визначено 22 серпня 2014 року, останній платіж з повернення кредиту здійснено у грудні 2011 року, а позов пред`явлено 29 травня 2019 року, про що свідчить штемпель на конверті поштового відправлення позовної заяви, апеляційний суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого просив представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Гансецький В.В. у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту за пропуском строку позовної давності. Інших вимог у цьому провадженні позивач не заявляв.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2019 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 26 грудня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова