Провадження № 2-з/761/508/2019
У Х В А Л А

Іменем України

16 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притула Н.Г.,

при секретарі: Смігунову В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2019 року до суду надійшла зазначена заява про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви

В заяві заявниця просить: вжити заходів забезпечення позову на період розгляду судом справи та до набрання законної сили рішенням по справі за позовом ОСОБА_1 щодо забезпечення позову останньою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, шляхом проведення опису та накладення арешту на майно, що є предметом спору, зокрема:

- автомобіль марки «Вольксваген», 2011 року випуску, що належить ОСОБА_2 , з передачею на відповідне зберігання його описаного майна;

- все рухоме майно, яке знаходиться у володінні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і готівкові кошти в іноземній валюті, з передачею на відповідальне зберігання його описаного майна.

Заява обґрунтована тим, що відсутність заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вказане майно відповідача, в тому числі і автомобіль, який належить йому на праві власності - унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову про поділ майна подружжя. Крім того, заявниця зазначає, що в даному випадку має намір подати позов про поділ майна подружжя, для уточнення якого, необхідно провести опис вказаного рухомого майна відповідача, яке перебуває за адресою його фактичного місця проживання, а тому з метою захисту своїх матеріально-правових інтересів, заявниця вернулась до суду із даною заявою, так як накладення арешту на майно відповідача з його описом, позбавить його можливості відчужити дане майно на момент розгляду справи, за її позовом, зокрема до набрання рішенням законної сили.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

Згідно із ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України, передбачає, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Статтею 150 ч. 3 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас, згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено порядок проведення опису майна боржника. Зокрема, нормами даного Закону встановлено, що опис майна боржника відбувається в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, за яким видано відповідний виконавчий документ, після розгляду по суті заявлених вимог, з метою його звернення стягнення на дане майно.

Так, аналізуючи вказані положення Закону України «Про виконавче провадження», а також вимоги ст. 150 ЦПК України щодо вжиття заходів забезпечення позову, можна зробити висновок, що заявлена вимога позивача щодо опису рухомого майна боржника - не передбачена ЦПК України.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, суду не доведено, що вказане рухоме майно, на яке заявниця просить накласти арешт - є предметом позову, який вона має намір тільки пред`явити до суду, так як зі змісту заяви вбачається, що обсяг такого майна їй не відомий, тобто в даному випадку суд не в змозі встановити співмірність вимог заяви та позовних вимог, як це встановлено ст. 150 ч. 3 ЦПК України.

Водночас, враховуючи, що в даному випадку позивачка не конкретизує, на яке саме рухоме майно необхідно накласти арешт, в тому числі грошові кошти, а також не надає належних та допустимих доказів існування, взагалі, такого майна та коштів, які належать ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості застосувати до вказаного майна заходи забезпечення позову. При цьому, не конкретизація заявлених вимог щодо переліку рухомого майна за місцем проживання ОСОБА_2 , не надає суду можливості визначити, що серед даного майна відсутні предмети, на які відповідно до ч. 5 ст. 150 ЦПК України, не може бути накладено арешт.

Водночас, суду не надано доказів того, що в даному випадку не застосування заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим, оскільки в даному випадку вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_2 , при цьому, позов щодо поділу майна подружжя до суду не пред`явлений, а його вимоги не конкретизовані, суд враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - не вбачає підстав, для застосування заходів забезпечення щодо автомобіля, так як в даному випадку накладення арешту на транспортний засіб, може порушити його особисті майнові права ОСОБА_2 , як власника автомобіля так як за ним право власності зареєстровано як вбачається з матеріалів справи 26.03.2019 року та не надано доказів, що автомобіль був придбаний під час шлюбу.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, а також те, що суду не надано відповідних належних та допустимих доказів в обґрунтування викладених обставин заяви, при цьому такий захід забезпечення позову, як опис майна боржника - не передбачений положеннями ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відхилити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: Н.Г.Притула