Справа № 211/4397/19
Провадження № 2/211/1930/19
23 серпня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Ступень Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом та просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю, визнавши відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним йому житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знявши його з реєстраційного обліку за вказаною адресою, оскільки відповідач не мешкає за вказаною адресою з вересня 2016 року, виїхавши на заробітки у невідомому напрямку, особистих його речей в квартирі не має, за комунальні послуги не сплачує, що значно погіршує його матеріальний стан, як співвласника житла.
Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони та треті особи не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому частинами 7, 11 статті 128 ЦПК України,
Позивач ОСОБА_1 надав заяви про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав з підстав, викладених в заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подав.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради Таборовець Н.В. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.
Третя особа ОСОБА_3 письмових пояснень до суду не подала.
Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № Дз -358 про право власності на житло від 25 липня 1997 р. та договору дарування № 98 від 12 березня 2004 р. відповідно, є власниками квартири АДРЕСА_2 (а.с. 12-13 - копія свідоцтва).
У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який, за даними акту про не проживання від 08 липня 2019 р., складеного мешканцями квартир АДРЕСА_3 та посвідченого майстром та зам.директора ТОВ «Комбінат благоустрою», не проживає з 20 вересня 2016 року в квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 11- копія акту).
Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Відповідач, згідно тексту позову, є онуком позивача, тобто членом сім`ї співвласника житла.
Згідно пункту 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Аналогічне викладено в частині другій статті 405 ЦК України, відповідно до якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи те, що відповідач, як член сім`ї власника житла, не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад строки, визначені статтею 405 ЦК України, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.
В частині заявленої вимоги щодо зняття з реєстрації відповідача за вищевказаною адресою суд вважає необхідним відмовити, оскільки відповідно до абзацу 2 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зі змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд ,-
позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено 23 серпня 2019 року
Суддя Д.М.Ніколенко