№ 207/2423/19
№ 6/207/96/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське подання державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Квашина А.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Південного відділу ДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Квашин А.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні у державного виконавця Південного відділу державної виконавчої міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться зведене виконавче провадження № 56511506, до складу якого входять виконавче провадження № 56162410 з примусового виконання виконавчого листа № 204/2556/17 (2/204/1102/17) виданого 29.03.2018 року, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судового збору у сумі 1096,16 грн., та виконавче провадження № 56162583 з примусового виконання виконавчого листа № 204/2556/17(2-др/204/3/18) виданого 29.03.2018 року, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судового збоу у сумі 400,00 грн.

За вказаним документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

12.04.2018 року державним виконавцем згідно до згідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких надіслані сторонам до виконання та відому.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем були надіслані електронні запити до Держземагенства м. Дніпродзержинська, ОДПІ м. Дніпродзержинська, УДАІ ГУ МВС України, УПФУ м. Дніпродзержинська з метою перевірки майнового стану боржника. Згідно відповіді УПФУ України боржник ніде не працює, а на запит до Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, УДАІ ГУ МВС України у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

23.01.2019 року державним виконавцем був здійснений вихід на адресу боржника, двері ніхто не відчинив, було залишено виклик, що було засвідчено у акті державного виконавця.

15.04.2019 року державним виконавцем був направлений виклик за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1 , боржник до відділу не з`явися, щодо причин неявки державному виконавцю не повідомив.

25.04.2019 року державним виконавцем був здійснений вихід на адресу боржника, двері ніхто не відчинив, було залишено виклик, що було засвідчено у акті державного виконавця.

07.05.2019 року державним виконавцем був направлений виклик за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1 , боржника до відділу не з`явися, щодо причин неявки державному виконавцю не повідомив.

21.05.2019 року державним виконавцем були зроблені запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, згідно отриманих відповідей у боржника відсутні джерела доходу та рахунки у банках.

26.06.2018 року зроблено запити до Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, згідно отриманих відповідей боржнику на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 , але сума заборгованості недостатня для звернення стягнення на нерухоме майно, згідно чинного законодавства.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано.

На підставі наведеного, державний виконавець Південного відділу ДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Квашин А.В. просив суд: тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 204/2556/17(2/204/1102/17) виданим 29.03.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у сумі 1096,16 грн., та виконавчим листом № 204/2556/17(2-др/204/3/18) виданим 29.03.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у сумі 400,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Частиною 1 ст. 313 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна фізична особа має право на свободу пересування.

Це право віднесено в ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме: до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Остання не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути їх позбавлена.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон. Це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобов`язань у зв`язку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього за рішенням суду, а не за наявності факту невиконання зобов`язань.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Судом встановлено, що на виконанні у державного виконавця Південного відділу державної виконавчої міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться зведене виконавче провадження № 56511506, до складу якого входять виконавче провадження № 56162410 з примусового виконання виконавчого листа № 204/2556/17 (2/204/1102/17) виданого 29.03.2018 року, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судового збору у сумі 1096,16 грн., та виконавче провадження № 56162583 з примусового виконання виконавчого листа № 204/2556/17(2-др/204/3/18) виданого 29.03.2018 року, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судового збору у сумі 400,00 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник добровільно рішення суду не виконує, приховує від державного виконавця дані стосовно свого фактичного місця проживання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник переховується від представників виконавчої служби та навмисно ухиляється від виконання судового рішення.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від його виконання.

Слід також зазначити, що у поданні не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У зв`язку з цим, державному виконавцю необхідно було надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Діючими нормами ЦПК України не передбачено обов`язок суду збирати доказати за власною ініціативою.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не подано доказів на підтвердження того, що боржник навмисно ухиляється від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням. Державний виконавець посилається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов`язання, покладеного на нього рішенням суду, та відсутність його за місцем проживання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність встановлених законом підстав для обмеження боржника в здійсненні його конституційних прав.

На підставі викладено, керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Квашина А.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М. Юрченко