П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року м. Київ

Справа № 759/14414/18

Провадження: № 22-ц/824/3611/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Уляновської О.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.02.2018 року відбулася ДТП за участю автомобіля «Subaru» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Seat» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. В серпні 2018 року позивач звернувся до відповідача та ТДВ «СК «Домінантна» із вимогою здійснити відшкодування завданої шкоди, однак із 07.06.2018 року стало відомо, що ТДВ «СК «Домінанта» анульовано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а також 03.07.2018 року третя особа втратила право членства в МТСБУ, тому з метою відшкодування завданого збитку у розмірі 36077,65 грн. просив стягнути його з відповідача.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 27717,65 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 514,48 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час розгляду цієї справи ТДВ «СК «Домінанта» не було визнано банкрутом та/або ліквідованим, а тому суд першої інстанції повинен був з`ясувати ці обставини. Також, вказав, що позивач звернувся до оцінювача лише 24.07.2018 року, тобто з запізненням більше ніж на 5 місяців після настання ДТП, отже характер пошкоджень та їх кількість не відповідають пошкодженням, які були виявленні на місці ДТП 21.02.2018 року. Зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в додатках до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 40607-18 міститься телеграма, з якої вбачається, що виклик відповідача здійснював оцінювач не під розписку, а електронним повідомленням про вручення.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 18 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 зазначила, що незгода відповідача з визначеним розміром завданої шкоди є необґрунтованою, оскільки ним не надано доказів на підтвердження своїх заперечень і не зазначено, яким чином присутність відповідача при огляді пошкодженого автомобіля могла вплинути на визначення розміру відшкодування. Посилаючись на правові висновки Верховного Суду викладені у справі № 344/10730/15-ц від 14 лютого 2018 року та у справі № 756/9791/15-ц від 11 липня 2018 року, згідно яких право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним і за його вибором вимога про їх відшкодування може бути пред`явлена безпосередньо до винного, навіть якщо його відповідальність застрахована та при наявності діючого Полісу обов`язкового страхування. Також вказала, що правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року не може братися до уваги при розгляді даної справи, оскільки сторони, відносини та правочини у двох справах не є тотожними. Вважає, що процедура банкротства та ліквідації ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» позбавляє потерпілого права отримати відшкодування завданої йому шкоди зі страховика.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно вимог статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову у даній справі є вимога про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.02.2018 року.

Статтею 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За приписами статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"порядку.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен відшкодувати завдану шкоду, а позивачем доведено завданий йому розмір матеріального збитку.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 о 07 год. 25 хв. керуючи автомобілем «SubaruForester», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по проспекту Леся Курбаса, 1А, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Seat» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 , порушившип. 2.3б, 13.1 ПДР України, вчинивадміністративне правопорушення.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 2 квітня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частини 4, 5 статті 82 ЦПК України).

З матеріалів справи убачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», згідно Полісу № АМ/2958806 з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну 100000 грн. (а.с. 61).

24 липня 2018 року між позивачем та ТОВ «Клевер Есперт» укладено договір про проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного автомобілю «Seat» д.н.з. НОМЕР_2 . Огляд даного транспортного засобу був проведений у цей же день, про що складено відповідний протокол (а.с. 10-16).

12 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про відшкодування матеріального збитку (а.с. 24-27).

Відповідно до Висновків щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 406/07-18 від 16.08.2018 року, наданих ТОВ «Клевер Есперт» на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого у зв`язку із пошкодження автомобіля складає 24660,35 грн. (а.с. 10-23).

Крім того, позивачем також понесено витрати пов`язані із послугами щодо комп`ютерної діагностики, зняття/встановлення карти багажника та зняття/ встановленнянижньої частини переднього замка, а також витрати, пов`язані із придбанням замка кришки капота, проведеними ДП «Авто-Київ», що підтверджується актом виконаних робіт № АКТО1802895 від 10.08.2018 та квитанцією № 0.0..1 від 10.08.2018 (а.с. 32, 33).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Отже, виходячи із того, що розмір заявленого позивачем відшкодування, знаходиться в межах встановлено страховим полісом ліміту (100 000 грн.), висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди є помилковим.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач має право звернення до страховика за відшкодування майнової шкоди, але, у разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, деліктне зобов`язання зберігається до виконання відповідачем, як особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування позивачу різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), одержаним від страховика, що передбачено ст. 1194 ЦК України. Посилання у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на той факт, що правова позиція, яка викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року, не може братись до уваги судом при розгляді даної справи, адже правовідносини у цих двох справах не є тотожними і що на сьогоднішній день процедура банкротства та ліквідації ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» позбавляє потерпілого права отримати відшкодування завданої йому шкоди, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 02.07.2018 року (а.с. 9).

Відповідно до статті 3 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно статті 20 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" уразі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Отже, у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданої шкоди відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відому у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта", про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль