12.08.2019 Суддя Горчакова О. І..
Справа № 644/556/17
Провадження № 6/644/85/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Горчакової О.І.,

при секретарі судових засідань Білієнко Г.Г.

за участю: заявник ОСОБА_1 не прибув представника ОСОБА_2

зацікавлена особа: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - представник не прибув,

ОСОБА_3 - не прибув,

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В представник не прибув;

розглянувши заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 , Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. « Про визнання виконавчого документу таким, що не підлягаю виконанню»

в с т а н о в и в :

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова 21.03.2019 року за вхідним № 9647/19-Вх надійшла вказана Заява.

Заявник прохає:

-зупинити виконання за виконавчим документом, а саме: виконавчим листом виданим 21 вересня 2018 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова по справі № 644/556/17 до розгляду цієї заяви по суті;

-визнати виконавчий лист Орджонікідзевського районного суду міста Харкова що виданий 21 вересня 2018 року про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 175 856, 05 гривень, таким що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 22 березня 2017 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова ухвалено рішення по справі № 644/556/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено та стягнута солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 1 175 856,05 грн.,

гривень та судовий збір у сумі 17637,84 гривні. На виконання вищевказаного рішення 21 вересня 2018 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

18 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено Договір про відступлення права вимоги, з умовами якого право грошової вимоги, до позичальника ОСОБА_5 за зобов`язаннями передбаченими Кредитним договором № 216/07-Ф від 27.07.2007 року, перейшло до ОСОБА_1 за зобов`язанням, що виникають з договору поруки № П-320/03-Ф від 17.03.2008 року, перейшло до ОСОБА_3 .

Згідно заяви посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Городніченко О.А., що зареєстрована в реєстрі за № 42 від 29 січня 2019 року, ОСОБА_3 підтвердила факт повного розрахунку ОСОБА_4 , за кредитним договором № 216/07-Ф від 27.07.2007 року та заявила що виконані всі зобов`язання за вказаним вище правочином, та зазначила що фінансових та інших претензій майнового характеру до боржників не має.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та обтяження 29.01.2018 року кредитор припинив дію іпотеки № 24435457 та обтяження № 24435752.

Враховуючи що 18 січня 2018 року Банк відступив права вимоги за кредитним договором ОСОБА_3 та з зазначеної дати не міг вчиняти будь-яких дій щодо стягнення після відступлення права вимоги та той факт, що 29 січня 2018 року заборгованість була фактично сплачена боржником що підтверджується відповідною заявою стягувача, вважаємо що виконавчий лист що виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова 21 вересня 2018 року є таким но не підлягає виконанню.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.04.2019 року заява залишена без руху, надано термін на усунення недоліків. 10.04.2019 року відкрито провадження по справі.

13.04.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у задоволенні заяви ОСОБА_4 про зупинення виконання за виконавчим документом відмовлено.

Заявник ОСОБА_1 не прибув представника ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Зацікавлена особа: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - представник у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином причини неявки до суду не повідомив.

ОСОБА_3 - не прибувала до суду, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. не прибув до суду.

Суд, заслухавши пояснення представника заявників, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, вважає, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява мотивована тим, що 22 березня 2017 року Орджонікідзевським районним судом міста Харкова ухвалено рішення по справі № 644/556/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги задоволено та стягнута солідарно з відповідачів заборгованість у сумі 1 175 856,05 грн.,

гривень та судовий збір у сумі 17637,84 гривні. На виконання вищевказаного рішення 21 вересня 2018 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

18 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено Договір про відступлення права вимоги, з умовами якого право грошової вимоги, до позичальника ОСОБА_5 за зобов`язаннями передбаченими Кредитним договором № 216/07-Ф від 27.07.2007 року, перейшло до ОСОБА_1 за зобов`язанням, що виникають з договору поруки № П-320/03-Ф від 17.03.2008 року, перейшло до ОСОБА_3 .

Згідно заяви, підпис на якій посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Городніченко О.А., яка зареєстрована в реєстрі за № 42 від 29 січня 2019 року, ОСОБА_3 підтвердила факт повного розрахунку ОСОБА_4 , за кредитним договором № 216/07-Ф від 27.07.2007 року та заявила що виконані всі зобов`язання за вказаним вище правочином, та зазначила що фінансових та інших претензій майнового характеру до боржників не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в ч. 2 ст. 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з ново виявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І Книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до п. 5) ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997р. в справі «Горнсбі проти Греції»).

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним стосовно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 28 липня 1999р. в справі «Іммобільяре проти Італії»).

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11 грудня 2008р. в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання..

У п. 9) ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у вказаній справі не встановлено, передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки погашення заборгованості, про що зазначає заявник не свідчить про добровільне виконання зобов`язання, а є підставою у разі повного погашення боргу для закриття виконавчого провадження приватним виконавцем, де і перебувають на виконанні вказані вище виконавчі листи.

Отже, матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може мати місце, коли зобов`язання припиняється внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження.

Станом на час надходження до суду заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню та на час вирішення судом цієї заяви, до суду не надходили ні виконавчі листи з відміткою про їх виконання, ні постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає вимоги заяви необґрунтованими, оскільки доводи заявника фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та повторного надання правової оцінки тим обставинам, які вже встановлені при винесенні рішення по суті спору.

Керуючись ст. ст. 258-261,263, 268, 353, 354, 432 ЦПК України; ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 , Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. « Про визнання виконавчого документу таким, що не підлягаю виконанню» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Ухвала складена та підписана 14.08.2019 року.

Суддя О.І. Горчакова