ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/679/19 Доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 312000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Храпак Н.М.

Суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/11793/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року, ухваленого суддею Дзюбич В.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про стягнення суми чистих внесків, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про стягнення із відповідача (код ЄДРПОУ - 35509011) 42 284 (сорок дві тисячі двісті вісімдесят чотири) гривні 34 копійки, з них: 17 859 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 94 копійки - сума чистих внесків, 20 975 (двадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок - сума інфляційних втрат та 3 449 (три тисячі чотириста сорок дев`ять) гривень - три проценти річних.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 07 квітня 2011 року між ним та ТзОВ "АВТО ПРОСТО" було укладено угоду №339945, предметом якої є надання учаснику послуг системи "Авто Так", спрямованих на придбання автомобіля марки "ЗАЗ", модель "Ланос". На виконання умов даної угоди ним було сплачено відповідачу грошові кошти в сумі 34084,00 грн., з яких "чисті внески" у сумі 17 859,94 грн., проте, незважаючи на це, автомобіль ним отримано не було. У зв`язку з цими обставинами, 06 липня 2016 року він звернувся до відповідача із заявою про розірвання угоди та повернення сплачених коштів. Листом від 28 липня 2016 року ТзОВ "АВТО ПРОСТО" повідомило, що угоду №339945 від 07 квітня 2011 року розірвано та вказало, що йому будуть повернуті кошти у виді чистих внесків в порядку черговості. Вважає, що відповідно до п.13.1. угоди відповідач повинен повернути йому чисті внески за право отримання автомобіля за угодою, оскільки пріоритетність повернення чистих внесків (черга із 12-ти осіб) та накопичення необхідної суми коштів у Фонді для повернення не можуть бути підставою для відмови у захисті його права на отримання коштів, сплачених на виконання умов угоди, яку розірвано. Із врахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

22 серпня 2018 року позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з ТзОВ "АВТО ПРОСТО" на його користь кошти в сумі 21 089,48 грн., з яких: 17 859,94 грн. - сума чистих внесків, 2 482,40 грн. - інфляційні втрати за період з 01 квітня 2017 року по 22 серпня 2018 року та 747,14 грн. - 3% річних за період з 31 березня 2017 року по 21 серпня 2018 року. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що укладеною між сторонами угодою не передбачено чіткого та граничного строку на повернення коштів за розірваною угодою, а тому, слід керуватись Ліцензійними умовами провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №676 від 09 жовтня 2012 року. Відповідно до п.6.22 зазначених ліцензійних умов при достроковому розірванні договору про адміністрування з учасником групи, який не отримав товар, ліцензіат повинен повернути учаснику групи суму періодичних платежів, здійснених учасником групи, у строки, порядку та на умовах, визначених договором та Ліцензійними умовами. Максимальний строк повернення зазначеної суми не може перевищувати двох років з дати отримання ліцензіатом заяви учасника групи про дострокове розірвання договору, а у разі, коли дата закриття групи настає раніше ніж через два роки з дати отримання ліцензіатом заяви учасника групи про дострокове розірвання договору, - не пізніше двох місяців з дати закриття групи. Таким чином, законодавством передбачено граничний дворічний строк для повернення коштів за розірваними договорами, який відповідачем порушено, оскільки угода із позивачем розірвана 31 березня 2015 року, а відповідно кінцевою датою для повернення коштів є 31 березня 2017 року. Також просить врахувати, що за період з 28 липня 2016 року по 14 грудня 2017 року - дата отримання чергової відповіді ТзОВ "АВТО ПРОСТО" позивач надалі залишається дванадцятим у черзі на повернення коштів, що свідчить про те, що зазначена черга є лише формальною.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про стягнення суми чистих внесків, інфляційних втрат та трьох відсотків річних - відмовлено.

Копію рішення направлено учасникам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року по справі №607/11793/17, прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити та стягнути із ТзОВ "Авто Просто" (код ЄДРПОУ - 35509011) в його користь кошти в сумі 21 089 (двадцять одну тисячу вісімдесят дев`ять) гривень 48 копійок, з них: 17 859 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 94 копійки - суми чистих внесків, 2 482 (дві тисячі чотириста вісімдесят дві) гривні 40 копійок - сума інфляційних втрат та 747 (сімсот сорок сім) гривень 14 копійок - три проценти річних, посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим, неповно з`ясовано обставин, що мають значення, висновки суду не відповідають обставинам справи, у рішенні не наведено мотивованої оцінки кожному його аргументу, не наведено мотивів відхилення наданих ним доказів, неналежно досліджено наявні у справі докази, неправильно витлумачено норми законодавства.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що укладеною Угодою не передбачено чіткого та граничного строку на повернення коштів за розірваною угодою, а тому, слід керуватись Ліцензійними умовами провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №676 від 09 жовтня 2012 року (діючих на момент настання граничного строку для повернення коштів). Таким чином, законодавством передбачено граничний дворічний строк для повернення коштів за розірваними договорами, який відповідачем було порушено, оскільки угода, розірвана 31 березня 2015 року, а відповідно кінцева дата для повернення коштів припадала на 31 березня 2017 року. При цьому, встановлений в угоді принцип черговості повернення коштів учасникам, що розірвали угоду, не є строком або терміном такого повернення. Також, згідно листа ТзОВ "Авто Просто" від 14 грудня 2017 року, в черзі на повернення коштів за розірваними угодами перед ним знаходиться 12 учасників, однак, дана черга є формальною, оскільки з 28 липня 2016 року по 14 грудня 2017 року він в черзі не піднявся.

ТзОВ "Авто Просто" в порядку ст.360 ЦПК України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначили, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на чинному законодавстві та укладеній Угоді, оскільки у ТОВ "Авто Просто" виникає обов`язок щодо повернення суми чистих внесків за наявності двох обставин: розірвання угоди та настання черги учасника для повернення чистих внесків як це передбачено умовами Угодами. Позачергове стягнення з відповідача позивачу чистих внесків призведе до порушення прав інших учасників групи № 1111. В5казане узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 930.

Представник ТзОВ "Авто Просто" в судове засідання не з`явився, проте подав суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 заявлено передчасно вимога про повернення коштів за розірваною Угодою №339945 від 07 квітня 2011 року з огляду на те, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" має повернути сплачені чисті внески 12 учасникам групи №1111 системи Авто Так, які розірвали угоди раніше та перебувають у черзі на повернення коштів перед позивачем, чиї права у разі дострокового повернення коштів позивачу будуть порушені.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частин другої, третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За змістом статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Судом встановлено, що 07 квітня 2011 року була підписана Угода №339945 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" та ОСОБА_1 з додатками, предметом якої є надання учаснику послуг системи "Авто Так", спрямованих на придбання автомобіля ЗАЗ "Ланос" вартістю 71 680 (сімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень через систему придбання у групах, угода укладена шляхом підписання сторонами угоди, Додатку №1 та Додатку №2, які є невід`ємними частинами угоди (а.с. 7-14).

На виконання умов даної угоди позивач здійснював певні платежі, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 16-23).

Статтею 13 додатку №2 до угоди сторони чітко визначили порядок і наслідки її розірвання.

Відповідно до пункту 13.4.1 статті 13 додатку №2 до угоди в першу чергу повертаються кошти учаснику, який розірвав угоду внаслідок настання наступних непередбачених обставин, що виникли під час дії угоди: отримання ним інвалідності або смерті свого подружжя, або набуття учасником статусу безробітного. За вимогою ТОВ "Авто Просто" учасник зобов`язується надавати документи, які підтверджують виникнення вищезазначених обставин. За підтверджених обставин згідно з цим пунктом, учаснику повертаються сплачені чисті внески без вирахування відступного.

Згідно підпункту 13.4.2 пункту 13.4 статті 13 додатку №2 у наступну чергу повертаються чисті внески тим учасникам, які розірвали Угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому пункті. При цьому, пріоритет у групі надається тому учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома учасниками, пріоритет надається учаснику, номер угоди якого є меншим.

За змістом положень пункту 13.4. статті 13 додатку №2 до угоди, кошти повертаються в порядку, що побудована на принципі черговості.

Відповідно до статті 10 угоди підписання цієї угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї.

З такими умовами позивач погодився, підписуючи угоду.

Пунктом 14.1 статті 14 додатку №2 зазначено, що наслідки невиконання зобов`язань сторін за угодою регулюються умовами угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства.

У силу частини першої статті 212 ЦК України особи, які вчинили правочин. Мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Аналіз положень статті 13 додатку № 2 до угоди дає підстави стверджувати, що положення угоди про повернення грошових коштів (чи внесків) можна кваліфікувати як умовний правочин, оскільки виникнення такого обов`язку пов`язане з настанням обставин, визначених зазначеною статтею.

Отже, вирішуючи спір про стягнення коштів - чистих внесків за угодою на користь позивача, суд повинен установити: чи розірвано таку угоду та чи настала черга позивача - учасника системи для повернення чистих внесків. Зокрема, з`ясувати номер групи, з якою об`єднано угоду позивача відповідно до пункту 1.4 додатку № 2 до угоди, склад її учасників; 4установити з ким з учасників групи угоди розірвано, з яких підстав та з урахуванням яких обставин. А також чи виплачено зазначеним особам грошові кошти відповідно до умов угоди.

Такий правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 380/63/16-ц (провадження № 14-230цс18).

06 липня 2016 року позивач звернувся із заявою до відповідача про її розірвання угоди і у зв`язку з цим вимагав повернути йому в строк до 10 днів грошові кошти, які були сплачені ним за даною угодою (а.с. 24).

У відповіді від 28 липня 2016 року ТзОВ "Авто Просто" на заяву позивача від 06 липня 2016 року щодо розірвання вказаної угоди повідомило, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов статті 5 Угоди №339945 та статті 2, п.2.3. Додатка №2, у відповідності до положень статті 14, п.14.4 Додатка №2 Товариство розірвало з ним Угоду. Також, у відповіді зазначено, що поверненню підлягають чисті внески, розраховані відповідно до положень статті 13, пункту 13.3 додатка №2 до угоди. Сплачені ним чисті внески будуть повертатись із Фонду для повернення коштів, що складається з 5% від загальної суми, яка надходить щомісяця до фонду групи. У відповідності до положень статті 13 Додатка №2 до Угоди, ТзОВ "Авто Просто" здійснює повернення чистих внесків згідно пріоритетів, викладених у п.п.13.4.1.-13.4.3. цієї статті, та після накопичення необхідної суми коштів у Фонді групи для повернення коштів. На момент підготовки відповіді перед ним знаходиться 12 учасників, повернення чистих внесків яким відбуватиметься раніше за нього (а.с. 25).

Як вбачається зі Списку учасників групи №1111, що ОСОБА_1 13 у даному списку (а.с 65).

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 наполягав на поверненні спірних грошових коштів не з підстав черговості, що суперечить досягнутій з ТОВ "Авто Просто" домовленості.

Тому не заслуговують на увагу доводи, викладені в апеляційній скарзі заявником, щодо граничного дворічного строку для повернення коштів за розірваним договором.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність між сторонами договірних правовідносин та необхідність забезпечення порядку і наслідків розірвання договору у спосіб, погоджений сторонами угоди, що відповідає положенням статті 907 ЦК України. Крім того, суд врахував ту обставину, що в разі передчасного повернення коштів позивачеві будуть порушені права інших учасників, які стоять в черзі на повернення коштів перед ним.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 липня 2019 року було зупинено виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року підлягає поновленню.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року - залишити без змін.

Поновити виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2019 року.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 серпня 2019 року.

Головуючий Храпак Н.М.

Судді: Бершадська Г.В.

Ходоровський М.В.