Справа № 323/200/19
Провадження № 2/323/219/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Гуцал О.П., при секретарі Тахтаул А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що кредитні відносини між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» виникли на підставі договору № SAMDN7833 від 25.09.2006 року, за яким йому був наданий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на суму 1000,00 грн. на платіжній картці зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 . Однак в подальшому, а саме в період часу з 18.06.2018 року по 19.06.2018 року, невстановлена особа шахрайським способом отримала доступ до кредитного рахунку ОСОБА_1 , з якого зняла кредитні кошти в сумі 8539,49 грн. Про факт несанкціонованого доступу до кредитного рахунку ОСОБА_1 негайно після того, як дізнався про це, повідомив оператора ПАТ КБ «Приватбанк» та заблокував кредитний рахунок, звернувся з повідомленням про злочин до Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, а також звернувся до банку з письмовою заявою про свою непричетність до зняття коштів з кредитної картки. Посилаючись на ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. п. 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача поновити фінансовий стан його карткового рахунку, що існував станом на 18.06.2018 року, зарахувавши на його кредитний рахунок кошти у сумі 8539,49 грн., а також стягнути з банку пеню з розрахунку 0,1% від суми неналежного переказу за кожний день, починаючи з дня такого переказу і до дня подання позову в розмірі 1870,15 грн.

Ухвалою суду від 25.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче засідання.

01.02.2019 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно до якої зазначено, що крім суми в розмірі 8539,49 грн., за його рахунком невідомою особою також було оформлено кредит в розмірі 7500,00 грн. Тому просив зарахувати на його рахунок суму в розмірі 16039,49 грн. та стягнути з банку пеню з розрахунку 0,1% від суми неналежного переказу за кожний день, починаючи з дня такого переказу і до дня подання позову в розмірі 3624,93 грн.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача також надав докази направлення копії заяви про збільшення позовних вимог відповідачу.

12.03.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно до якого представник відповідача заперечує проти позовних вимог, пославшись на те, що спірні операції з кредитним рахунком позивача були проведені після введення користувачем банківських послуг правильного логіну та паролю, а також після вводу підтверджуючого паролю, який направлявся позивачу на мобільний телефон, а тому позивач сам несе відповідальність за наслідки втрати чи передачі іншим особам картки, ПІН-коду, іншої конфіденційної інформації, і не позбавлений права вимагати відшкодування з винуватих осіб, встановлених у кримінальному порядку. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, шляхом приєднання до яких позивач уклав договір з банком, банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на карті даних.

Ухвалою суду від 14.03.2019 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 10.04.2019 року було витребувано у відповідача виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 25.09.2006 року по 31.12.2018 року (по кредитному договору б/н від 25.09.2006 року) та відомості про номери фінансових телефонів ОСОБА_1 за період з 25.09.2006 року по 31.12.2018 року (по кредитному договору б/н від 25.09.2006 року).

Однак вказана ухвала суду про витребування доказів відповідачем не виконана, причини невиконання ухвали суду не відомі.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судового повістки.

Згідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, який належним чином повідомлений про судове засідання, однак не повідомив причин своєї неявки.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кредитні відносини між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» виникли на підставі договору № SAMDN7833 від 25.09.2006 року, за яким позивачу був наданий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на суму 1000,00 грн. на платіжній картці зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 , що сторонами не заперечується.

В період часу з 18.06.2018 року по 19.06.2018 року, з кредитного рахунку ОСОБА_1 було знято кошти в сумі 8539,49 грн. та оформлено кредит в розмірі 7500,00 грн.

Про факт несанкціонованого доступу до кредитного рахунку ОСОБА_1 негайно після того, як дізнався про це, повідомив оператора ПАТ КБ «Приватбанк» та заблокував кредитний рахунок, звернувся з повідомленням про злочин до Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, а також звернувся до банку з письмовою заявою про свою непричетність до зняття коштів з кредитної картки.

За ствердженням ОСОБА_1 , він жодного відношення до вказаних вище кредитних операцій не має.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення щодо нього злочину за фактом несанкціонованого заволодіння коштами з його кредитного рахунку. За вказаною заявою до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне провадження № 0000486 від 10.07.2018 року, досудове розслідування по якому триває.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно зі статтею 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пунктів 6 - 9 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Таким чином, у подіях 19.06.2018 року наявні ознаки того, що невстановлені особи у спосіб, що не залежав від волі ОСОБА_1 , протиправно отримали доступ до його кредитного рахунку, внаслідок чого отримали можливість розпорядитись доступними на ньому кредитними коштами всупереч волі власника рахунку.

При цьому суд відхиляє доводи банку про те, що запроваджена ним система захисту від несанкціонованого доступу до банківських рахунків є технічно досконалою й неуразливою перед спробами протиправного втручання, а тому лише клієнт відповідає за отримання неналежними особами інформації про засоби доступу до його рахунку (логінів, паролів, ОТП-паролів, CVC-кодів, номерів мобільних телефонів тощо), а також несе ризик негативних наслідків недотримання заходів щодо збереження такої інформації.

Не погоджується суд й з посиланням банку на те, що отримання банком коректних даних щодо авторизації особи, яка бажає здійснити відповідну банківську операцію, автоматично перетворює таку операцію на належним чином санкціоновану.

Відповідно до правової позиції, якої послідовно дотримується вища судова інстанція в Україні (постанова Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц, від 20.06.2018 року у справі № 691/699/16-ц, від 15.05.2019 року у справі №754/11784/15-ц), тягар доведення вчинення клієнтом банку дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, покладається саме на банк. Недоведення такої поведінки клієнта у сукупності з наявністю даних про те, що він, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив банк та правоохоронні органи про цей факт, з урахуванням наявності кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, виключає відповідальність клієнта банку за таке списання коштів.

Під час розгляду цієї справи банк не надав жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за його кредитною карткою.

Більше того, як було зазначено вище, ухвала суду від 10.04.2019 року про витребування доказів - виписки по особовому рахунку позивача та відомостей про фінансові номери позивача, банком виконана не була. Про причини неможливості виконання судом вказаної ухвали банк не повідомив.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

З урахуванням цього, позовні вимоги щодо відновлення залишку коштів на кредитному рахунку ОСОБА_1 , шляхом зарахування на нього суми недозволеної операції у розмірі 16039,49 грн., а також щодо стягнення з банка пені у розмірі 3624,93 грн. ґрунтуються на наведених вище вимогах чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, статтею 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. п. 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача - задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (адреса реєстрації місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) поновити фінансовий стан карткового рахунку № НОМЕР_1 , що існував станом на 18.06.2018 року, зарахувавши на вказаний картковий рахунок № НОМЕР_1 по угоді № SAMDN7833 від 25.09.2006 року, суму незаконно знятих грошових коштів в розмірі 16039,49 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (адреса реєстрації місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РКНОПП НОМЕР_2 ) пеню за здійснення неналежного переказу за період з 19.06.2018 року по 01.02.2019 року у розмірі 3624,93 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.П. Гуцал