Справа № 127/5332/19
Провадження № 22-ц/801/1735/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 рокуСправа № 127/5332/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Міхасішина І.В., Сопруна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2019 року у цивільній справі за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів грошової допомоги,

Рішення ухвалила суддя Дернова В.В.

Рішення ухвалено о 14.21 год. у м. Вінниці

Повний текст рішення складено 14 червня 2019 року,

Встановив:

В лютому 2019 року Департамент соціальної політики Вінницької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 жовтня 2014 року відповідач звернулась до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради із заявою про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, а також - із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Рішенням Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 23 жовтня 2014 року відповідачеві було призначено відповідний вид допомоги.

В подальшому перевіркою достовірності даних наданих відповідачем при зверненні за щомісячною адресною допомогою виявлено надання нею недостовірної інформації та неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, а саме було встановлено, що ОСОБА_1 в період з 11 січня 2016 року до 20 квітня 2016 року перебувала за межами підконтрольної території України, що призвело до надмірної виплати коштів в сумі 5912,34 грн. за період з січня 2016 року до квітня 2016 року.

У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача суму надміру виплачених коштів у вигляді щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам в розмірі 5912,34 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2019 року в задоволенні позову Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів грошової допомоги відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач Департамент соціальної політики Вінницької міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначив, що рішення суду є необґрунтованим через порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_1 05 серпня 2019 року подала відзив на апеляційну скаргу, проте такий відзив подано з пропуском встановленого апеляційним судом строку для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу; клопотання про продовження такого строку до суду не надходило, у зв`язку з чим апеляційним судом такий відзив не розглядається.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 є тимчасово переміщеними особами, що підтверджується заявою № 509620078 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а. с. 7, 8) та довідкою від 20 жовтня 2014 року № 509620078 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а. с. 9).

Рішенням Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 23 жовтня 2014 року призначено ОСОБА_1 допомогу переміщеним особам на проживання в розмірі 1768 грн. на сім`ю, на період з 20 жовтня 2014 року до 19 квітня 2015 року (а. с. 10).

Рішенням Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 28 жовтня 2015 року призначено ОСОБА_1 допомогу переміщеним особам на проживання в розмірі 1768 грн. на сім`ю, на період з 24 жовтня 2015 року до 23 квітня 2016 року (а. с. 11).

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-22888/0/15-18 від 01 червня 2018 року відповідач ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_2 в період з 11 січня 2016 року до 21 квітня 2016 року перебували за межами підконтрольної території України (а. с. 12).

Згідно наданого позивачем розрахунку переплати по особовому рахунку № 620078 ОСОБА_1 за період з 11 січня 2016 року до 20 квітня 2016 року включно виплачено допомогу переміщеним особам на проживання в загальній сумі 5912,34 грн. (а. с. 13).

14 серпня 2018 року позивач направив відповідачеві лист щодо повернення в місячний термін надміру виплачених коштів в сумі 5912,34 грн. (а. с. 14). Проте така вимога відповідачем не виконана.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (ч. 1). Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2). Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, в редакції, що була чинною на дату призначення допомоги, передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районний у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно з пунктом третім цього Порядку грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї).

Відповідно до пункту 11 цього Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніше як за три дні до дня від`їзду.

Відповідач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 27 березня 2015 року були проінформовані про зазначене зобов`язання, про що свідчать їхні підписи на письмових повідомленнях (а. с. 59).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 , перебуваючи тимчасово за межами підконтрольної території України у період з 11 січня 2016 року до 21 квітня 2016 року, місце проживання не змінювали, добровільно не поверталися до покинутого постійного місця проживання, документи з недостовірними відомостями позивачу не подавали, а тому не порушували зобов`язання, встановлені Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505.

По справі встановлено, що дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб щодо відповідача ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_2 у встановленому ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» порядку позивачем не скасовано.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що про факт повернення відповідача та її чоловіка до покинутого місця проживання стало відомо лише після інформування органами Держприкордонслужби в червні 2017 року, що унеможливило скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, є безпідставними та правильних висновків суду не спростовують, оскільки по справі встановлено, що відповідача ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_2 не знято з обліку внутрішньо переміщеної особи.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ.В. Матківська
СуддіІ.В. Міхасішин
В.В. Сопрун