Дата документу 20.12.2019 Справа № 310/4971/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/4971/19 Головуючий у 1-й інстанції Богомолова Л.В.
Провадження №22-ц/807/3244/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Кримської О.М., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

В обґрунтування позову зазначає, що з 17 липня 2010 року по 15 вересня 2015 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Від шлюбу мають дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розлучення батьків залишилися проживати з матір`ю ОСОБА_2 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень щомісячно.

Позивачка посилається на те, що її майновий стан змінився, оскільки вона звільнилася з роботи в м. Бердянську, почала працювати в селі за місцем свого мешкання, її заробіток зменшився, аліменти у розмірі 1000 грн є недостатнім для утримання неповнолітньої дочки для забезпечення необхідного рівня життя та всім необхідним для подальшого фізичного та інтелектуального її розвитку. Прожитковий мінімум на дитину в Україні на одну дитину віком від 6 до 18 років значно збільшився та складає з 01 січня 2019 року по 30 червня - 2027 грн, з 01 липня по 30 листопада - 2118 грн, з 01 грудня -2218 грн , тобто, аліменти, що були призначені судом на утримання дитини складають суму, що менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та вона не може нести всі витрати по утриманню дитини самостійно.

Окрім того вказує, що відповідач працевлаштований, має регулярний дохід, інших аліментів не сплачує, стягнень по виконавчим листам не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому вважає, що є підстави для стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача.

Враховуючи вищевикладене просила суд:

змінити спосіб стягнення аліментів, призначених з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1000 грн. щомісячно до розміру 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з набрання законної сили рішення суду і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати віднести на відповідача.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.07.2018 року у розмірі 1000 гривень щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Раніше виданий виконавчий лист за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.07.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.07.2018 року у розмірі 1000 гривень щомісячно відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати закрити провадження у справі, залишити позовну заяву без розгляду. Оплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. покласти на позивача. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1152 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилався на те, що судом першої інстанції не врахована, що позовна заява була подана без будь-яких доказів, суд не надав ніякої оцінки тим обставинам, що на забезпеченні відповідача знаходиться пасинок, оскільки батько пасинка ухиляється від сплати аліментів.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи зміст статей 181 та 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Узв`язку із тим, що ОСОБА_1 працевлаштований має регулярний дохід, інших аліментів не сплачує та з огляду на положення ст. 180 СК України розмір щомісячного забезпечення дитини сторін по справі складає не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а сума 1000 грн. на утримання дитини є низькою та не дає змоги матері належним чином забезпечувати матеріальні потреби дитини, при цьому суд врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13, про відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Таким чином, суд визнав за необхідне присудити аліменти у частці з усіх видів доходів відповідача та, враховуючи відсутність інших утриманців у відповідача, визначив розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, оскільки діти не можуть залишатися без матеріального забезпечення, яке їм зобов`язані надавати батьки.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 17 липня 2010 року серії НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований 17 липня 2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Подружжю присвоєне прізвище ОСОБА_2 (а. с. 6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09 листопада 2010 року Серії НОМЕР_2 (а. с. 7).

Згідно з рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2015 року у справі № 310/5873/15-ц, 2/310/3485/15 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а. с. 8).

Згідно з рішенням Бердянського міського суду Запорізької області від 30 липня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 14 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Цим же рішенням визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 ( а.с. 9-11).

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 працює у ПАТ «Южспецатомменргомонтаж» та його заробітна плата становить більше 10000 грн. на місяць.

Зазначені обставини не заперечувалися ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Прожитковий мінімум на 2019 рік для різних категорій населення встановлюється в Україні Законом України « Про державний бюджет на 2019 рік». Прожитковий мінімум на дитину в Україні віком від 6 до 18 років складає з 01 січня 2019 року по 30 червня - 2027 грн, з 01 липня по 30 листопада - 2118 грн, з 01 грудня -2218 грн.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З заяви ОСОБА_2 вбачається, що відповідач має постійний офіційний заробіток, його матеріальне становище покращилось, на утриманні інших осіб він не має, тому він має можливість в більшому розмірі сплачувати аліменти.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", статті 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", статті 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому відповідно до положення частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, беручи до уваги інтереси дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, суд дійшов обґрунтованого висновку про зміну розміру аліментів та стягнення їх у частці з усіх видів доходів з відповідача, який має постійний дохід, інших утриманців у відповідача не має, та не спростував цих доводів, якими позивачка обґрунтовувала підстави зміни розміру аліментів та наявність у нього постійного доходу. Відповідач також не надав належних доказів того, що у нього немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

При цьому, колегія суддів також враховує ту обставину, що аліменти, які були призначені Бердянським міським судомЗапорізької області від 30 липня 2018 року на утримання дитини, на терепішній час складають менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( 2218 :2=1109 грн).

Доводи ОСОБА_2 не спростовують наявність у нього регулярного заробітку та покращення його матеріального становища, та висновків суду про необхідність та наявність законних підстав для зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки .

Доводи апеляційної скарги про те, що на його забезпеченні знаходиться пасинок, в утриманні якого він бере безпосередню участь не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 , оскільки у пасенка ОСОБА_2 - ОСОБА_8 є батько ОСОБА_9 з якого на підставі Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2017 року стягнуті аліменти у розмірі ј його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, а направлені на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню або зміні, апеляційним судом не встановлено.

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Кримська О.М.