Постанова

Іменем України

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа №522/19428/16

провадження №61-33003ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - приватне підприємство «Ресурс-ЮГ»,

позивач-третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса,

відповідач - головне управління Держпраці в Одеській області,

третя особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Малиновського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2017 року у складі судді Тарасова А. В. та ухвали апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів Сегеди С. М., Кононенко Н. А., Цюри Т. В.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області, третя особа - ОСОБА_1 , в якому просило: скасувати акт від 02 березня за формою Н-5, складений за результатом проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 07 серпня 2011 року у ПП «Ресурс-Юг» з ОСОБА_2 , та акт від 02 березня 2016 року за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом; зобов`язати відповідача призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що 07 серпня 2011 року у ПП «Ресурс-Юг» з ОСОБА_2 спеціальною комісією у іншому складі та скласти актза формою Н-5, яким визнати, що нещасний випадок з ОСОБА_2 не пов`язаний з виробництвом.

Позов мотивовано тим, що 07 серпня 2011 року стався нещасний випадок із смертельним наслідком, який полягав в тому, що водій вантажного транспорту ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах із позивачем, був вбитий групою осіб. Працюючи водієм вантажного автомобілю марки «DAF», який належав позивачу, здійснював перевезення вантажу за напрямом «Україна-Азербайджан-Україна» з проїздом транзитом через територію Російської Федерації. Вироком Верховного суду Республіки Дагестан від червня 2013 року, апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 11 листопада 2013 року, встановлено, що під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, які спричинили його загибель, транспортний засіб ОСОБА_2 , який є його робочим місцем, був свідомо залишений останнім на автостоянці «VMC», після він від`їхав до іншого населеного пункту для розпивання спиртних напоїв, де й був вбитий групою осіб.

Наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 30 листопада 2015 року, утворена комісія для проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком із ОСОБА_2 , та за наслідками роботи спеціальної комісії було складно акт форми Н-5 та акт форми Н-1 від 02 березня 2016 року, згідно яких встановлено, що нещасний випадок із смертельним наслідком, який стався із ОСОБА_2 у 2013 році пов`язаний з безпосереднім виконанням трудових обов`язків.

Разом з тим, такі висновки комісії, а отже і складені акти, є незаконними, оскільки ОСОБА_2 умисно залишив транспортний засіб з метою розпивання спиртних напоїв, смерть настала в іншому населеному пункті і не на робочому місті, не під час виконання ним посадових обов`язків та не у зв`язку з виконанням загиблим трудових обов`язків відповідно до Посадової інструкції, тому нещасний випадок, який з ним стався, не може бути визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом.

У жовтні 2016 року приватне підприємство «Ресурс-ЮГ» (далі - ПП «Ресурс-ЮГ») звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області, треті особи: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса (ВВДФССНВВПЗ у м. Одеса, відділення Фонду соцстрахування), ОСОБА_1 , в якому просило: визнати недійсним акт від 02 березня за формою Н-5, складений за результатом проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 07 серпня 2011 року у ПП «Ресурс-Юг» з ОСОБА_2 , та акт від 02 березня 2016 року за формою Н-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом; зобов`язати відповідача скласти акт, яким вказаний нещасний випадок визнати таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Позов заявлено з тих же підстав, що і наведений вище позов ВВДФССНВВПЗ у м. Одеса і мотивовано аналогічними доводами, зокрема, посиланням на те, що під час заподіяння смерті ОСОБА_2 залишив ввірений йому транспортний засіб, не перебував на робочому місці і не виконував трудових обов`язків, що дає підстави не визнавати заподіяння йому смерті нещасним випадком, пов`язаним з виробництвом.

Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком (за формою Н-5) та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (за формою Н-1) від 2 березня 2016 року складений з порушенням вимог чинного законодавства (зокрема пунктів 7, 15, 16 Постанови Кабінету Міністрів «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» від 25 серпня 2004 року № 1112; статей 1, 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 січня 2016 року вказані позови об`єднано в одне провадження для спільного розгляду і вирішення.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року, у задоволенні позовів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що на момент настання нещасного випадку та заподіяння смерті ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з ПП «Ресурс-Юг», знаходився службовому відрядженні, відповідно до посадових обов`язків водія, здійснював відпочинок, що передбачено, як Правилами внутрішнього трудового розпорядку ПП «Ресурс-Юг», так і КЗпП України, що є елементом трудового процесу водія.

Факт смерті, внаслідок вбивства, який є підставою для складення акту, може мати місце й не під час виконання службових обов`язків, а в позаробочий час, та поза межами робочого місця. При цьому, однією із визначальних обставин щодо встановлення факту працівника у зв`язку з виконанням службових обов`язків, є мотив особи (осіб), яка здійснила вбивство.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт і порушення процедури його прийняття.

Разом з тим, позивачі не зазначили норму права або обставини, яку спеціальна комісія порушила при складанні оскаржуваних актів або не врахувала.

З апеляційної ухвали Верховного Суду Російської Федерації, на яку зокрема й посилались позивачі за обома позовами, як на джерело преюдиційних обставин, вбачається, що мотивом вбивства ОСОБА_2 є мотив заволодіння автомобілем «DAF» під керуванням останнього. Наявність вказаного мотиву у засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 беззаперечно свідчить про те, що вбивство ОСОБА_2 було здійснено саме у зв`язку з виконанням останнім трудових обов`язків, а не за інших причин. Факт відсутності на робочому місці в момент вбивства, не є підставою для відмови в складенні акту про нещасний випадок.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Малиновське відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що відповідно до пункту 1.5 Наказу Міністерства транспорту та зв`язку «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів» від 07 червня 2010 року № 340: робоче місце водія - місце за кермом транспортного засобу або місце, де він здійснює виконання своїх обов`язків, визначених трудовим договором; робочий час водія - час, протягом якого водій зобов`язаний виконувати свої обов`язки, визначені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Статтею 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Пунктом 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року передбачені обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1. Разом з тим, такі обставини у даному випадку відсутні.

Таким чином, смерть особи може бути визнана нещасним випадком лише у разі заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство під час виконання працівником своїх трудових обов`язків або навмисне вбивство у зв`язку з виконанням працівником своїх трудових обов`язків.

Під час розгляду справи позивачі надавали суду докази того, що ОСОБА_2 умисно залишив транспортний засіб з метою розпивання спиртних напоїв, смерть настала в іншому населеному пункті, не на робочому місці та не під час виконання своїх посадових обов`язків, та не знаходився при виконанні свої трудових обов`язків, що визначені відповідно до Посадової інструкції.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки вказаним доказам та не врахували, що за встановлених обставин нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2 , не може бути визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених норм, касаційні скарги разом з цивільною справою передано до Верховного Суду.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, Головне управління Держпраці в Одеській області, заперечує проти доводів позивача та просить залишити ухвалені у справі рішення судів попередніх інстанцій без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Відзив на касаційну скаргу інші учасники справи до суду не подали.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У справі, яка переглядається, судами установлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПП «Ресурс-Юг», на підставі трудового договору, обіймав посаду водія.

Наказом ПП «Ресурс-Юг» від 26 липня 2011 року, ОСОБА_2 було відряджено з 26 липня 2011 року по 25 вересня 2011 року, у зв`язку з перевезенням вантажу по маршруту руху Україна-Азербайджан-Україна.

Відповідно до журналу реєстрації виїзду-заїзду ПП «Ресурс-Юг», 26 липня 2011 року ОСОБА_2 здійснив виїзд з території вказаного підприємства по вищезазначеному маршруту, на автомобілі марки «DAF», д.н. НОМЕР_1 .

Під час здійснення вказаного перевезення вантажу, ОСОБА_2 був вбитий ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в серпні 2011 року, що підтверджується вироком Верховного Суду Республіки Дагестан від 13 червня 2013 року та апеляційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 11 листопада 2011 року.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_2 був визнаний померлим, ІНФОРМАЦІЯ_1 в РФ, Республіка Дагестан. У вказаному рішенні зазначено, що факт смерті підтверджується вищевказаними вироком Верховного Суду Республіки Дагестан від 13 червня 2013 року та ухвалою Верховного Суду РФ від 11 листопада 2011 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 було вбито. При цьому, в рішенні суду вказано, що ОСОБА_2 було вбито під час відрядження.

Разом з тим, рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 серпня 2016 року, вказане рішення Березівського районного суду Одеської області змінено з тих підстав, що суд першої інстанції, встановлюючи обставини справи та посилаючись на вбивство ОСОБА_2 під час відрядження, не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять доказів, що він дійсно перебував у відрядженні в м. Ізбербаш республіки Дагестан, Російської Федерації та був вбитий саме при виконанні трудових обов`язків водія ПП «Ресурс-Юг». Вказаним рішенням апеляційного суду Одеської області був спростований факт перебування ОСОБА_2 у відрядженні, через передчасність такого висновку суду, оскільки даний факт в суді першої інстанції не досліджувався.

У зв`язку з наведеним, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що обставини перебування ОСОБА_2 у службовому відрядженні та настання його смерті в період виконання ним трудових обов`язків підлягають перевірці і встановленню під час розгляду цієї справи.

Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 07 серпня 2011 року у ПП «Ресурс-Юг», форми №5 від 02 березня 2016 року, встановлено, що організаційною причиною нещасного випадку є відсутність або неякісне проведення медичного обстеження. В якості психофізіологічної причини було зазначено про смерть ОСОБА_2 , яка настала внаслідок протиправних дій інших осіб. Висновком комісії було зазначено, що нещасний випадок, який стався 07 серпня 2011 року із водієм вантажного автомобіля ПП «Ресурс-Юг» ОСОБА_2 , пов`язаний із виробництвом.

Спеціальна комісія, на підставі матеріалів розслідування причин та обставин, за яких стався нещасний випадок з водієм вантажного автомобіля ПП «Ресурс-Юг» ОСОБА_2 , 1972 року народження, дійшла висновку, що зазначений нещасний випадок згідно з підпунктами 1, 15, 16 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232, пов`язаний з виробництвом та на нього складається акт за формою Н-1.

Основною причиною настання нещасного випадку - є травмування (смерть) внаслідок протиправних дій інших осіб.

На підставі акту форми № 5, начальником Головне управління Держпраці в Одеській області 02 березня 2016 року затверджено акт № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Пунктом 6 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 № 1232 (далі - Порядок № 1232), встановлено, що розслідування нещасних випадків та професійних захворювань, що сталися з працівниками, які перебували у відрядженні за кордоном, проводиться згідно з цим Порядком, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Дія цього Порядку поширюється, зокрема, на: працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем (пункт 2 Порядку № 1232).

Пунктом 15 Порядку № 1232 передбачено випадки, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, у зв`язку з чим складається акт за формою Н-1, зокрема:

- виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні (підпункт 1);

- оголошення потерпілого померлим унаслідок його зникнення, пов`язаного з нещасним випадком під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків (підпункт 15);

- заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого під час виконання чи у зв`язку з виконанням ним трудових (посадових) обов`язків або дій в інтересах підприємства незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків невиробничого характеру, що підтверджено висновком компетентних органів (підпункт 16).

Страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання настає зокрема за обставин: виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; прямування потерпілого до/чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспорті будь-якого виду та форми власності (додаток № 6 до Порядку № 1232).

Спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу (пункт 38 Порядку № 1232).

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт і порушення процедури його прийняття.

Під час розгляду справи позивачами не було доведено невідповідність оспорюваних актів вимогам чинного законодавства або обставин щодо порушення процедури їх прийняття, що встановлено судами попередніх інстанцій на підставі належної оцінки і перевірки доводів позовної заяви.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та всебічного встановлення на їх підставі фактичних обставин, суди попередніх інстанцій, встановили, що оскаржувані акти були складені, як за підпунктом 15, так і за підпунктом 16 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, за наявності умов і обставин, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1.

Суди правильно виходили з того, що факт відсутності на робочому місці в момент вбивства, не є підставою для відмови в складенні акту про нещасний випадок. ОСОБА_2 , перебуваючи у відрядженні, відповідно до посадових обов`язків водія, здійснював відпочинок, що передбачено як Правилами внутрішнього трудового розпорядку ПП «Ресурс-Юг», так й КЗпП України, що є елементом трудового процесу водія. Вбивство ОСОБА_2 було вчинено саме у зв`язку з виконанням останнім трудових обов`язків.

Доводи касаційної скарги про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці та невиконання ним трудових обов`язків на момент смерті, є необґрунтованими та спростовуються обставинами, встановленими судами попередніх інстанцій, які правильно виходили з того, що факт смерті, внаслідок вбивства, який є підставою для складення акту, може мати місце й не під час виконання службових обов`язків, а в позаробочий час, та поза межами робочого місця. При цьому, однією із визначальних обставин щодо встановлення факту працівника у зв`язку з виконанням службових обов`язків, є мотив особи (осіб) яка здійснила вбивство. У справі, яка переглядається, судами встановлено, що вбивство ОСОБА_2 було здійснено саме у зв`язку з виконанням останнім трудових обов`язків, а не за інших причин. Мотивом вбивства ОСОБА_2 є заволодіння автомобілем під керуванням останнього «DAF», який належить ПП «Ресурс-Юг».

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, оскільки в силу приписів статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може вдаватись до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої та апеляційної інстанції.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Малиновського відділення м. Одеси Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2017 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська