КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Справа № 758/6583/18 Головуючий у І інстанції Гребенюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Білич І.М., Олійника В.І.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати дії ОСОБА_2 та ТОВ "Банк Ренесанс Капітал" щодо зазначення адреси в кредитному договорі між останніми протиправними;

- зобов`язати ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_2 виключити з тексту кредитного договору, укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк Ренесанс Капітал» шляхом направлення ОСОБА_2 пропозиції (оферти) № від 25.10.2007 року та її акцепту Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк Ренесанс Капітал», відомості про місце фактичного проживання ОСОБА_2 «АДРЕСА_1 », як такі, що не відповідають дійсності;

- зобов`язати публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» довести до відома ТОВ «Укрфінанси» інформацію про те, що ОСОБА_2 не проживав та не проживає адресою « АДРЕСА_1 ».

Позов обґрунтований тим, що починаючи з 25.10.2007 року на адресу ОСОБА_1 надходять листи та дзвінки з вимогою до ОСОБА_2 щодо погашення кредиту, укладеного з останнім відповідно до договору №8, у якому місцем проживання ОСОБА_2 визначено адресу позивача.

При цьому, особа ОСОБА_2 ніколи не проживав, не проживає та не був зареєстрований за адресою належної позивачу квартири по АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не доведення позивачем заявлених вимог. При цьому, судом не надано належної оцінки тому, що факт не проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 підтверджується актом не проживання особи, за підписами сусідів та відповіддю Української сільської ради Чернігівської області від 29 жовтня 2018 року з відомостями, які підтверджують зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 в с. Українське. Крім того, судом не враховано наявність реальної загрози порушення права власності ОСОБА_1 на квартиру, в якій він проживає.

07 серпня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач Публічне Акціонерне Товариство «Перший Український Міжнародний Банк» свого представника для участі у справі не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про залишення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не було доведено жодної з умов, одночасна наявність яких необхідна для розірвання та або зміни договору на вимогу заінтересованої сторони, які давали б суду підстави дійти висновку про необхідність зобов`язати внести зміни до договору (пропозиції).

Суд також відхилив доводи ОСОБА_1 щодо наявності реальної загрози порушення права власності на квартиру, через вказану в договорі адреси позивача як місця проживання ОСОБА_2 , оскільки дана обставина не впливає на зміст права власності ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також, у статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

При цьому, відповідно до п. 3 рішення Конституційного суду України від 20.01.2012 р. № 2-рп/2012 лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону № 2657). Таким чином, Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. При цьому, така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1-2 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором, або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали його б на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості і обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року встановлено невідповідність номеру телефону та адреси ОСОБА_2 , зазначених у кредитному договорі і після виявлення факту невідповідності інформації позичальника, від ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» будь-яких вимог до ОСОБА_1 не заявлялось.

Також було встановлено, що 31 березня 2009 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та Приватною компанією «Буквелью Інвестментс Лімітед» укладено договір № 7/2009 від 31 березня 2009 року, згідно з яким банк відступив фактору права вимоги, що належать банку, до боржників банку, передавши всю інформацію щодо боржників, в тому числі і кредитну справу ОСОБА_2 з даними щодо невідповідності зазначеної адреси та номеру телефону позичальника.

З матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2008 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «Банк Ренесанс Капітал», відповідь на звернення, відповідно до якої ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» вказує на помилковість направлених на адресу ОСОБА_1 листів (а.с. 21).

У серпні 2009 року на адресу ОСОБА_1 було отримано лист від Департаменту юридичного стягнення ТОВ "Укрфінанси", що є представником компанії "SWIZZA Holdings Limited", правонаступника прав вимоги заборгованості за договором кредиту до ОСОБА_2 щодо невиконання зобов`язань по погашенню заборгованості ОСОБА_2 (а.с.23).

Відповідно до відомостей, наданих ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" в листі від 14 грудня 2017 року, ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" не має жодних претензій та не здійснює направлення дзвінків і листів за адресою скаржника, стосовно заборгованості ОСОБА_2 (а.с. 22).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів порушення прав і свобод останнього Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».

Доводи апеляційної скарги про те, що у випадку накладення стягнення на майно боржника, його може бути звернуто на майно, яке знаходиться за місцем проживання ОСОБА_1 є необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Також, у пункті 3 частини 2 статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

А тому, зазначення в кредитному договорі адреси місця проживання ОСОБА_2 як власної не спричиняє виникнення права власності на зазначене майно та не створює жодних прав та обов`язків для ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладені обставини справи, на думку судової колегії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом першої інстанції було дотримано вимоги процесуального законодавства, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що викладені в оскаржуваному рішенні суду.

Відповідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2019 року.

Суддя - доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Білич І.М.

Олійник В.І.