Справа № 739/1162/19
Номер провадження 2/739/433/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іващенка А.І.,

за участі секретаря - Неживець К.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай).Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . На момент смерті батько проживав разом з дружиною ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_2 був виданий державний акт серії НОМЕР_1 від 08.02.2006 року. Даний факт унеможливлює оформлення позивачем спадщини.

В судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Представник Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області в судове засіданні не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі представника.

Представник відповідача Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За роз`ясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття визнання Відповідачем позову, суд виходить з такого.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (пункт 1 частини другої статті 16, частина перша статті 328 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). На земельні ділянки громадяни набувають право власності, зокрема, на підставі прийняття спадщини (пункт «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України); право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення (частина перша статті 1225 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перехід прав та обов`язків ( спадщина ) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців ) є спадкуванням (ст. 1216 ЦК України), яке здійснюється за заповітом або за законом ( 1258 ЦК України).

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.07.2003 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 10)

На ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження Новгород-Сіверської райдержадміністрації №9 від 16.01.2006 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 08.02.2006 року. (а.с. 8).

Згідно довідки Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області ОСОБА_2 , на день смерті проживав в с АДРЕСА_1 -Сіверського району Чернігівської області разом з дружиною ОСОБА_3 (а.с.12)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 02.06.2014 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 13)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 31.12.1953 року ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с. 11)

Згідно повідомлення нотаріуса №962 від 14.05.2018 року, ОСОБА_1 роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо через видачу державного акту про право на земельну ділянку після смерті спадкодавця.(а.с.4)

Згідно повідомлення відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області ОСОБА_2 видавався державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 08.02.2006 року.(а.с.9).

Згідно з вимогами ст. 22 ЗК України (в редакції чинної на день смерті ОСОБА_2 ) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та одержання документа, що посвідчує це право.

Після смерті ОСОБА_2 , в порушення вимог ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, на його ім`я був виданий державний акт серії НОМЕР_1 від 08.02.2006 року.

Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Позивач фактично позбавлений можливості оформити нотаріально свої права щодо вказаної у державному акту серії НОМЕР_1 від 08.02.2006 року земельних ділянок, внаслідок видачі вказаного державного акту після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами по справі, враховуючи положення ч.3 ст. 200, ч.4 ст.206 ЦПК України, ст. ст. 368, 370, 372 ЦК України, та те, що представник відповідача повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача ухваливши рішення у підготовчому судовому засіданні.

На підставі викладеного, враховуючи роз`яснення ПП ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", приймаючи до уваги вимоги затвердженого 02.07.2003 року наказом № 174 Державного комітету України по земельних ресурсах Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель та керуючись ст. 9, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 200, 206, 258,259,263,264, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області та Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 08.02.2006 року на земельну ділянку площею 3,4592 га, видану на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації від 16.01.2006 року за №9, на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ) право на земельну частку (пай) загальних розмірів 5.08 га в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, попереднім власником якої був ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.І. Іващенко.