№ 207/1834/19
№ 2/207/1185/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Південний відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина. У грудні 2018 року позивач звернувся до Другої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та реєстрації спадкової справи, однак, оформити спадкове майно позивач позбавлений можливості, в зв`язку із накладенням арешту за постановою державного виконавця ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська від 26.12.2001 року.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 грудня 2018 року, на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська від 26.12.2001 року.

22.04.2019 року позивач звернувся з письмовою заявою до Південного ВДВС м.Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна. Разом з тим, 21 травня 2019 року позивачем була отримана відповідь, що виконавче провадження було знищено за спливом строків зберігання, на підставі п.п. 9.9, 9.10, 9.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби.

Накладення арешту та внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно обмежує його законні права та обов`язки як спадкоємця та власника відповідної частки квартири, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

На підставі зазначеного, позивач в позовній заяві просив суд: скасувати арешт на 1/3 частину квартири, накладений на підставі постанови б/н від 26.12.2001, виданої ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт на 1/3 частину квартири, накладений на підставі постанови б/н від 26.12.2001, виданої ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю та за відсутністю позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову та зняття арешту з майна позивача не заперечувала.

Представник третьої особи - Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника відділу ДВС, повідомив, що у Південному відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження за № 16980840 з примусового виконання виконавчого листа №2-320 виданого 12.03.1999 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3725 грн. та виконавчого збору. З метою забезпечення виконання рішення суду та усунення можливостей відчуження майна, на яке можливо звернути стягнення 26.12.2001 державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Надати більш вичерпну інформацію не має можливості у зв`язку з тим, що виконавче провадження знищено, згідно з вимогами п.п. 9.9. 9.10. 9,11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих, проваджень складає 3 роки з дати передачі його до архіву відділу. У зв`язку з ненаданням позивачем підтверджуючих документів про сплату боргу на користь стягувача та виконавчого збору на користь держави, Південний відділ державної виконавчої служби міста Кам`ямське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заперечує проти зняття арешту з майна ОСОБА_1 , оскільки вважає, що відсутні законні підстави для зняття арешту з майна.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1997 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (ар.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (ар.с.15).

Згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 грудня 2018 року, на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови б/н від 26.12.2001 року ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська (ар.с.17).

Відповідно до копії постанови від 26.12.2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська наклав арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , та заборонено здійснювати відчуження вищезазначеного майна (ар.с.18).

Відповідно до даних наданих Південним відділом державної виконавчої служби м. Кам`янське головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у Південному відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження за № 16980840 з примусового виконання виконавчого листа №2-320 виданого 12.03.1999 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3725 грн. та виконавчого збору. З метою забезпечення виконання рішення суду та усунення можливостей відчуження майна, на яке можливо звернути стягнення 26.12.2001 державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Надати біліли вичерпну інформацію не має можливості у зв`язку з тим, що виконавче провадження знищено, згідно вимогами п.п. 9.9. 9.10. 9,11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання виконавчих, проваджень складає 3 роки з дати передачі його до архіву відділу.

Таким чином станом на 12.07.2019 року в архіві та на виконанні відділу відсутні матеріали виконавчого провадження на підставі якого накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в п. 2. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 р. (з наступними змінами) № 6 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення з-під арешту; відповідачем у справі є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Оскільки арешт на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 накладений 26.12.2001р. в інтересах стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_2 , саме ця особа ОСОБА_2 є відповідачем по справі.

Таким чином, позивач через наявність арешту, накладеного на його 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Судом встановлено, що наявністю в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження майна, порушуються права позивача на реалізацію свого права власності, а тому його право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме: ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» - шляхом зняття арешту з майна.

Оскільки арешт накладений на підставі постанови б/н від 26.12.2001р., виданої ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 3725 грн. та виконавчого збору, а спірні відносини, які існували між сторонами, вирішено, і відповідач визнає позовні вимоги про зняття арешту з майна у повному обсязі, та станом на 12.07.2019 року в архіві та на виконанні відділу відсутні матеріали виконавчого провадження на підставі якого накладено арешт, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На підставі наведеного, аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 49, 81, 82, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , третя особа: Південний відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, , що знаходиться за адресою: м. Кам`янське, вул. Ялтинська, 2 про зняття арешту з майна, задовольнити у повному обсязі.

Скасувати арешт на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 накладений на підставі постанови б/н від 26.12.2001р., виданої ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 накладений на підставі постанови б/н від 26.12.2001, виданої ВДВС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя І.М. Юрченко