ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Харків

Справа № 638/14113/19

Провадження № 22-ц/818/5542/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач (заявник): Харківська міська рада,

Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

Третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2019 року, постановлену суддею Хайкіним В.М.,-

у цивільній справі за заявою позивача Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Луценко Павло Геннадійович про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів недійсними,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом про скасування державної реєстрації прав та визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Також позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на об`єкт, а саме житлову будівлю літ. «А-1» по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101) та до набрання чинності рішення у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу, застави та ін.) стосовно вказаної нежитлової будівлі літ. «А-1».

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2019 року заяву Харківської міської ради повернуто заявнику у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.151 ЦПК України, оскільки заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, серед іншого, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову, проте матеріали заяви про забезпечення позову не містять відомостей, актуальних на день звернення із заявою (вересень 2019 року), а інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №168966459, додана позивачем, відображає інформацію про власника майна станом на 03.06.2019 року, що унеможливлює суд перевірити кому наразі належить право власності на майно та відносно якої особи необхідно вжити заходи, про які йде мова у статті 150 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Харківська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки незазначення у заяві пропозицій щодо зустрічного забезпечення не є підставою для повернення заяви, адже суд не позбавлений можливості вимагати зустрічного забезпечення в порядку ч.1 ст.154 ЦПК України. крім того, надання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 03.06.2019 не є обґрунтованою підставою повернення заяви. Також наводить правове обґрунтування обов`язковості вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову, а також інші вимоги до неї визначені статтею 151 ЦПК України.

Так, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову врегульований статтею 153 ЦПК України, зокрема частиною 9 якої визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На думку апеляційного суду, заява Харківської міської ради про забезпечення позову подана заявником із дотриманням вимог, передбачених ст. 151 ЦПК України.

Повертаючи заяву представника позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам статті 151 ЦПК України, а саме заява повинна містити, серед іншого, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову, проте матеріали заяви про забезпечення позову не містять відомостей, актуальних на день звернення із заявою (вересень 2019 року), а інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №168966459, додана позивачем, відображає інформацію про власника майна станом на 03.06.2019 року.

Забезпечення позову шляхом заборони відчуження не обмежує правомочності відповідачів щодо володіння та користування майном.

До того ж, в даному випадку взагалі немає підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених ст. 154 ЦПК України, оскільки місцезнаходження позивача знаходиться на території України, доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, у суду були відсутні підстави для повернення заяви про забезпечення позову з підстав не зазначення пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

Отже, не зазначення в заяві про забезпечення позову пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення не є обов`язковою підставою для повернення зазначеної заяви заявнику, в іншому випадку це можна розцінювати, як формальний підхід до розгляду заяви.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Судова колегія також погоджується з доводами апеляційної скарги в частині, що судом могли бути отримані актуальні відомості з реєстрів, відсутність яких стала однією з підстав повернення заяви, від позивача у судовому засіданні.

Так, згідно з ч.3,4 ст.153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином, заява містила достатню інформацію щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України, а тому питання щодо недостатності інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції формалізовано підійшов до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам частини першої статті 151 ЦПК України.

Будь-яких інших підстав для повернення заяви на підставі ч. 9 ст. 153 ЦПК України судом першої інстанції не зазначено.

За таких обставин вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених ч. 9 ст. 153 ЦПК України, оскільки заява не містить недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу суду першої інстанції від 13 вересня 2019 року не можна вважати законною та обґрунтованою, висновки суду першої інстанції про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 151 ЦПК України є помилковими і не ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 374 ЦПК України, оскільки ухвала, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог статей 374, 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у разі порушення судом норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374,379, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2019 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук