КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
cправа №752/8814/16-ц головуючий у І інстанції: Шевченко Т.М.
провадження 22-ц/824/9594/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сержанюка А.С., Сушко Л.П.

за участю секретаря: Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року у справі за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Публічне Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк» та/або Банк) звернулось з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 17 серпня 2007 року уклали кредитний договір, згідно умов якого банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 15 829,08 доларів США на термін до 14.08.22014 р., а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідач станом на 22.03.2016 р. виникла заборгованість у розмірі 47 728,09 доларів США, яка складається з наступного:

- 9 941,25 доларів США заборгованості за кредитом,

- 6 563,00 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом,

- 1 513,68 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом,

- 29 710,16 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором № К2U0AU01770132 від 17 серпня 2007 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

За таких підстав, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 47 728,29 доларів США, що за курсом НБУ 26,60 грн. складає 269 567,19 грн. та судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Зауважує, що місцевим судом не вірно застосовано наслідки спливу строку позовної давності, оскільки позовна давність повинна була б застосовуватись до кожного чергового платежу окремо, крім того посилається на те, що умовами було передбачено подовження дії договору.

Зазначає, що розрахунок заборгованості відповідачем не спростовувався.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач погоджується з рішенням місцевого суду та зазначає, що Банком у березні 2012 року було заявлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості, а тому своє право на вибір судового захисту при стягненні заборгованості за кредитним договором позивачем вже було реалізовано.

Зауважує, що позовні вимоги до поручителя ОСОБА_2 не підлягають задоволенню оскільки договір поруки є припиненим в силу вимог ст. 559 ЦК України та вважає, що місцевий суд вірно зазначив, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності.

В судовому засіданні відповідачі підтримали свою позицію. Належним чином повідомлений представник Банку не з`явився.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов подано з пропуском строку позовної давності, а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителя не підлягають задоволенню, оскільки порука є припиненою в силу вимог ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 17 серпня 2007 року уклали кредитний договір К2U0AU01770132, згідно умов якого банк зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 15 829,08 доларів США на термін до 14.08.2014 р., а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с. 11 т. 1)

Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до розділу 7 "Особливі умови" договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 15 829,08 доларів США, з яких частина кредиту в розмірі 11 391,38 доларів США надаються з метою придбання позичальником автомобіля, частина кредиту в розмірі 4 316,79 доларів США надається на сплату страхових платежів, частина кредиту в розмірі 6,82 доларів США надається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі, а частина кредиту в розмірі 113,91 доларів США надається для сплати винагороди за надання фінансового інструменту. Банк виконав свої зобов`язання за договором та надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується випискою. Отримання кредитних коштів ОСОБА_1 підтвердила своїми діями із погашення заборгованості по кредиту.

12 квітня 2012 р. Індустріальним районним судом м. Дніпропетровськ задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ПАТ "Акцент - банк" та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. (а.с. 53 т. 1)

25 вересня 2012 року по акту прийому - передачі ОСОБА_1 передала представникам банку автомобіль на реалізацію, що підтверджується відповідним актом та не заперечувалося сторонами у справі. (а.с. 37 т.1)

18 травня 2016 р. предмет застави було реалізовано за 1 358,61 доларів США, що в еквіваленті становить 34 336,73 грн. Кошти від реалізації направлено на погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

ПАТ «КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в межах кредитного ліміту.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 22.03.2016 р. становить 47 728,09 доларів США, яка складається з наступного.

Відповідно до ст.. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Місцевий суд вказав, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження, однак позов подано з пропуском строку позовної давності, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити, а позовні вимоги до поручителя ОСОБА_2 не підлягають задоволенню оскільки порука є припиненою.

Позивач в апеляційній скарзі не зазначає доводів на спростування рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 , оскільки у відповідності до ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

На спростування висновку суду першої інстанції, щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності, апелянт вказує, що початок позовної давності необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного платежу за кредитним договором який укладений на термін до 14 серпня 2014 року.

Однак з урахуванням обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було правильно застосовано наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 2 ст. 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було зазначено, ПАТ КБ «Приватбанк» у березні 2012 року звернувся з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, просив суд звернути стягнення на предмет застави, в рахунок погашення заборгованості в розмірі 14 606, 46 доларів США, що на момент звернення з позовом становило всю заборгованість ОСОБА_1 .

Таким чином, Банк звернувся з вимогою про дострокове повернення кредиту та відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому посилання апелянта на необхідність обчислення строку позовної давності з моменту невиконання позичальником кожного платежу за кредитним договором у відповідності до терміну його дії до 14 серпня 2014 року є хибними і колегією суддів відхиляються.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 12 квітня 2012 року задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" до ПАТ "Акцент - банк" та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

25 вересня 2012 року по акту прийому - передачі ОСОБА_1 передала представникам банку предмет застави - автомобіль.

За змістом частини четвертої статті 591 ЦК України та частини сьомої статті 47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета застави (іпотеки), не покриває вимоги заставодержателя (іпотекодержателя), він має право отримати суму, якої не вистачає (решту суми).

З огляду на зазначене, навіть якщо враховувати, що строк позовної давності було перервано подачею позову про звернення стягнення на предмет застави, Банк пропустив строк позовної давності, оскільки звернувся з позовом про стягнення заборгованості поза межами трирічного строку з моменту звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: