П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року м. Київ

Справа № 22-4481 Головуючий у1-й інстанції - Кравченко М. В.

Унікальний № 372/1370/17 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року та на додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування нерухомим майном, поділ майна,-

у с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОСОБА_2 пред`явив в суд позов до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування нерухомим майном, поділ майна, в якому просив виділити йому в житловому будинку АДРЕСА_1 приміщення відповідно до його 1/2 частини на даний будинок: кімнату 1-3 площею 6,1 кв. м., 1/2 частину кімнати 1-2 площею 7,3 кв. м., кімнату 1-4 площею 9,2 кв. м. та кімнату 1-5 площею 10,4 кв. м.; виділити ОСОБА_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 приміщення відповідно до її 1/2 частини на даний будинок - 1/2 частину кімнати 1-2 площею 7,3 кв. м., кімнату 1-1 площею 4,4 кв. м., кімнату 1-7 площею 7,3 кв. м., кімнату 1-6 площею 17,6 кв. м., та веранду площею 7,9 кв. м.; допоміжні споруди до житлового будинку АДРЕСА_1 залишити в загальному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; земельні ділянки площею 0,2500 га., кадастровим номером НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,3232 га., з кадастровим номером НОМЕР_2 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, виділити ОСОБА_2 праву частину від воріт, яка межує з гр. ОСОБА_3 , від літери А до літери Е; від земель сільської ради та земельної ділянки гр. ОСОБА_4 , літери Е до літери О; від літери Г до літери N, від літери N до літери О до літери Е., від літери С до літери А; межа з землями сільської ради дорога, від літери А до С, межа земельної ділянки ОСОБА_5 ; виділити ОСОБА_1 ліву частину від воріт, яка межує з гр. ОСОБА_3 , від літери А до літери Е; від земель сільської ради та земельної ділянки гр. ОСОБА_4 , літери Е до літери О; від літери Г до літери N, від літери N до літери О до літери Е.; межа з землями сільської ради - дорога.

Позов обґрунтований тим, що 16 травня 2003 року ОСОБА_6 - батько сторін, заповів все своє майно, де б воно не було дітям (позивачеві та відповідачеві). ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

25 травня 2016 року сторони у справі отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті батька, відповідно до яких вони прийняли у спадок в рівних частинах за кожним по 1/2 частині на дві земельні ділянки та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно сторони зареєстрували дане право і з часу державної реєстрації стали співвласниками цього майна в рівних частинах. У спірному будинку постійно проживає відповідач, порушуючи рівність прав сторін на спільне майно, ігноруючи інтереси позивача, створює перешкоди в користуванні майном. Неодноразові пропозиції позивача про можливість спільного користування майном шляхом визначення конкретного порядку користування ігноруються відповідачем. Тим самим по вині останньої позивач позбавлений можливості володіти та користуватися своєю власностю.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року позовні вимоги задоволені частково.

В порядку поділу спільного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд поділив між ними житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, а також земельні ділянки із кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , що розташовані по АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 06 червня 2018 року № СЕ-1202-1-939.17, а саме - наступним чином:

ОСОБА_2 виділив житлову кімнату 1-5 площею 10,4 кв.м, житлову кімнату 1-4 площею 9,2 кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 6,10 кв.м, кухню 1-2 площею 6,1 кв.м, приміщення № 1 сарая "Г" площею 20,4 кв.м., приміщення № 2 літньої кухні "Б" площею 7,3 кв.м., погріб "Д";

ОСОБА_1 виділив житлову кімнату 1-6 площею 17,6 кв.м, коридор 1-1 площею 4,4 кв.м, коридор 1-7 площею 7,3 кв.м, веранду 1 площею 7,9 кв.м. приміщення № 2 та № 3 сарая "Г" площею 22 кв.м., колодязь питний "N" приміщення № 1 літньої кухні "Б" площею 6,7 кв.м., ворота "N1";

ОСОБА_2 виділив земельні ділянки площею 0,0139 га, 0,1111 га, 0,1616 га, позначені відмітками № 2, № 3 у додатку № 3 до висновку від 06 червня 2018 року № СЕ-1202-1-939.17;

ОСОБА_1 виділив земельні ділянки площею 0,125 га, 0,1616 га, позначені відміткою № 1 у додатку № 3 до висновку від 06 червня 2018 року № СЕ-1202-1-939.17.

У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору та оплаті експертизи у загальному розмірі 14 342 грн.

Не погодившись із вказаними рішеннями суду, ОСОБА_1 подала апеляційні скарги, у яких, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконних та необґрунтованих рішень (основного та додаткового), просить вказані рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення (т.2, а.с.129-132, 144-148).

У своїх відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 посилається на відсутність відповідних дозволів на переобладнання будинку, але будь-якими доказами цього не спростовує, нею не надано будь-якого письмового підтвердження необхідності отримання таких дозволів, так як на даний час відбулись зміни в законодавстві щодо оформлення перепланування приватних будинків. Зазначає, що ним була подана письмова заява до Германівської сільської ради Обухівського району Київської області про надання дозволу на переобладнання житлового будинку в АДРЕСА_1 , за результатом розгляду якої йому було відмовлено у зв`язку з тим, що на даний час ніякі дозволи ними не надаються. Відсутність дозволів на проведення даних робіт також встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України № 406 від 07 червня 2017 року «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що діють право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію». Стосовно додаткового рішення щодо стягнення судового збору, ОСОБА_2 вказав, що воно відповідає вимогам чинного законодавства та є обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників справи: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги з викладених в них підстав та просив суд скасувати оскаржувані рішення (основне і додаткове); ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив суд оскаржувані рішення залишити без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року слід відхилити, а скарга на додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

При вирішенні даної справи районним судом встановлені наступні обставини, що мають значення для справи.

Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області Плющ Н. В. від 25 травня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого Германівською сільською радою Обухівського району Київської області 15 вересня 1991 року на підставі рішення Обухівської районної ради Київської області № 293 від 13 вересня 1991 року, право власності на житловий будинок зареєстровано Обухівським бюро технічної інвентаризації Київської області 15 вересня 1991 року в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 247.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області Плющ Н.В. від 25 травня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/2 частці земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 , виданого Германівською сільською радою Обухівського району Київської області 15 травня 1997 року на підставі рішення Германівської сільської ради Обухівського району Київської області № 40 від 09 грудня 1996 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 51.

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області Плющ Н.В. від 25 травня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/2 частці земельної ділянки площею 0,3232 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_6 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 , виданого Германівською сільською радою Обухівського району Київської області 15 травня 1997 року на підставі рішення Германівської сільської ради Обухівського району Київської області № 40 від 09 грудня 1996 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 51.

Згідно технічного паспорта житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , даний житловий будинок складається з житлового будинку літ.«А», літньої кухні літ. «Б», сарай літ. «Г», погріб літ. «Д», колодязь літ. «№», ворота літ. «№ 1», огорожа літ. «№ 2», вигрібна яма літ. «№ 3».

Згоди щодо користування своїм спільним нерухомим майном, сторони добровільно дійти не можуть.

Висновком експерта № СЕ-1202-1-939.17 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 06 червня 2018 року було розроблено три варіанти поділу спірного житлового будинку та спірних земельних ділянок.

Відповідно до указаного висновку експерта та інших наявних у справі доказів технічна можливість поділу спірного нерухомого майна існує, однак запропонований позовом порядок поділу не узгоджується із технічно можливими варіантами поділу.

За таких обставин районний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, оскільки, по-перше, наявне порушення прав та законних інтересів позивача як співвласника нерухомого майна, які підлягають судовому захисту, заявлений позов ґрунтується на законі; по-друге, здійснення поділу є можливим з урахуванням висновків проведеної під час судового розгляду експертизи, тому позов може бути задоволений лише в межах доведених позовних вимог.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 на основне рішення (по суті спору) апеляційний суд виходить з наступного.

У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з частинами першою-другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести з несуттєвим відступленням від розміру ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

У даній справі судом першої інстанції по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено судовому експерту Судової Незалежної Експертизи України.

Судовим експертом у Висновку № СЕ-1202-1-939.17 комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 06 червня 2018 року було розроблено три варіанти поділу житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок 0,2500 га та 0,3232 га.

При цьому 1 варіант найбільш відповідає ідеальним часткам співвласників, не потребує значного переобладнання, компенсацію за відхилення від ідеальних часток позивачі не вимагають.

Також у Висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №СЕ-1202-1-939.17, виконаному експертом Судової Незалежної Експертизи України 06 червня 2018 року, визначено Варіант №1 розподілу домоволодіння (земельних ділянок площами 0,25 га і 0,3232 га, житлового будинку та господарських будівель і споруд). Графічно розроблений порядок користування житловим будинком та земельними ділянками та відображений у додатку № 3 до висновку.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначені експертом варіанти поділу спірного будинку неможливі без втручання у несучу конструкцію та на те, що спірний будинок обладнаний єдиною інженерною системою, що унеможливлює його поділ на два ізольовані приміщення без втручання в інженерні мережі, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

З висновку судової незалежної експертизи України № СЕ-1202-1-939.17 убачається, що згідно із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, конструктивні елементи, інженерне обладнання та рік побудови спірних будівель та споруд наступні: житловий будинок літ. «А» (основна частина): фундамент - бетон, стіни - дерев`яні пластини, покрівля - сталь покрівельна, перекриття - дерево, підлога - дошки, інженерне обладнання: електрика, газопровід, опалення, рік побудови 1964 рік.

Відповідно до варіанту І вказаної експертизи, для виділу співвласникам по Ѕ частині запропоновано з метою ізоляції кожної з частин будинку після розподілу влаштувати нові дверні прорізи, замурувати інші, з віконного прорізу влаштувати дверний проріз та вказано на необхідність демонтування печі. Крім того, експертом запропоновано змінити функціональне призначення певних приміщень із забезпеченням їх відповідним обладнанням (сантехнічне, кухонне), забезпечити індивідуальну систему опалення для кожної з частин будинку.

Відповідно до положень пунктів 1-5 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою КМУ від 07 червня 2017 року № 406, такими роботами є: роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками; Заміна покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами без втручання в несучі конструкції; Реконструкція, капітальний ремонт, технічне переоснащення внутрішніх систем: опалення, у тому числі що передбачає встановлення або заміну обладнання індивідуальних теплових пунктів, заміна трубопроводів систем опалення, балансування систем опалення, встановлення балансувальних клапанів та/або витратомірів, зміна типу систем опалення з однотрубної на двотрубну та/або з вертикальної на горизонтальну, встановлення та/або заміна опалювальних приладів, обладнання опалювальних приладів автоматичними регуляторами температури в приміщеннях, встановлення та заміна приладів-розподілювачів та іншого обладнання регулювання і обліку теплової енергії; вентиляції; водопостачання та водовідведення, у тому числі трубопроводів; силових та слабкострумових систем, які забезпечують функціонування будівель і споруд. Заміна існуючих заповнень віконних, балконних та дверних прорізів. Приєднання та підключення до інженерних мереж відповідно до технічних умов індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, гаражів, розташованих на присадибних, дачних і садових земельних ділянках та земельних ділянках для будівництва індивідуальних гаражів.

Ураховуючи у контексті технічних характеристик конструктивних елементів будинку (стіни - дерев`яні пластини) визначений експертом перелік робіт необхідних для облаштування двох ізольованих одна від одної частин будинку: замурувати два дверні прорізи у внутрішніх стінах; облаштувати один дверний проріз у внутрішній стіні; облаштувати два дверні прорізи у зовнішніх стінах на основі вже існуючих віконних прорізів; демонтувати піч (т.1, а.с.177), суд констатує, що такі роботи не пов`язані із втручанням в огороджувальні та несучі конструкції будинку, адже вони не потребують знесення та/чи перенесення стін, усі прорізи у зовнішніх дерев`яних стінах запропоновано облаштувати на основі вже існуючих прорізів.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 звернувся до органу місцевого самоврядування - Германівської сільської ради Обухівського району Київської області, за отриманням згоди на проведення визначеного експертом переліку робіт. До своєї заяви про надання дозволу на переобладнання житлового будинку позивач додав копію технічного паспорту на будинок та копію висновку експертизи.

На цю заяву ОСОБА_2 отримав відповідь від Германівської сільської ради Обухівського району Київської області № 125/01-21 від 19.06.2016, у якій йому повідомлено, що виконання робіт з переобладнання та перепланування житлового будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Указані документи за правилами ч.3 ст. 367 ЦПК України були досліджені апеляційним судом у якості нових доказів.

З огляду на викладене, висновок районного суду щодо технічної можливості здійснення поділу майна за визначеним експертом Варіантом І є правильним і доводами апеляційної скарги не спростовується.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що експерт у кожному із запропонованих варіантів розподілу зазначає, що дві ізольовані квартири необхідно забезпечити індивідуальними системами водопостачання, каналізації, газопостачання, опалення та електропостачання (в тому числі окремими приладами обліку (лічильниками), котлами тощо) з розробленням та узгодженням всіх проектів і отриманням необхідних дозволів у відповідних інстанціях, яких наразі немає, також не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення. Адже відповідач помилково ототожнює дозвіл на проведення робіт з переобладнання, яке передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, із розробленням та узгодженням проектів робіт по облаштуванню автономних систем водопостачання, каналізації, газопостачання, опалення та електропостачання.

Водночас, як вже зазначено вище, реконструкція, капітальний ремонт, технічне переоснащення внутрішніх систем: опалення, у тому числі що передбачає встановлення або заміну обладнання індивідуальних теплових пунктів, заміна трубопроводів систем опалення, балансування систем опалення, встановлення балансувальних клапанів та/або витратомірів, зміна типу систем опалення з однотрубної на двотрубну та/або з вертикальної на горизонтальну, встановлення та/або заміна опалювальних приладів, обладнання опалювальних приладів автоматичними регуляторами температури в приміщеннях, встановлення та заміна приладів-розподілювачів та іншого обладнання регулювання і обліку теплової енергії; вентиляції; водопостачання та водовідведення, у тому числі трубопроводів; силових та слабкострумових систем, які забезпечують функціонування будівель і споруд, не потребує документів, що дають право на їх виконання.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення районним судом норм процесуального права при вирішенні питання виклику експерта для допиту у судовому засіданні також відхиляються апеляційним судом, оскільки не містять переконливої аргументації, що таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги щодо виходу експерта за межі позовних вимог та щодо недостовірності висновку експерта також є неприйнятними, оскільки сторона, діючи на свою користь, вдається до викривлення обставин справи та відомостей висновку експерта, повторює попередні доводи щодо відсутності варіантів поділу та відсутності документів, що дають право на виконання робіт з переобладнання.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення по суті спору апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції при вирішенні спору дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року, ухваленого по суті спору, немає.

Ухвалюючи додаткове рішення від 22 грудня 2018 року Обухівський районний суд Київської області виходив з того, що позивачем за подачу позову до суду першої інстанції було сплачено судовий збір у сумі 948 грн. та було оплачено вартість проведення судової експертизи у ТОВ «Судова незалежна експертиза України» в розмірі 13 394 грн. Ці судові витрати суд вважав за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача.

Такі висновки районного суду колегія суддів вважає неправильними виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 , відповідно до довідки Міністерства охорони здоров`я України, є інвалідом ІІ групи (т. 2 а.с.98).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та помилково стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 948 грн., хоча відповідно до вимог процесуального закону вказані витрати позивачу необхідно було компенсувати за рахунок держави.

Стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розміру сплаченої ним вартості проведення судової експертизи у ТОВ «Судова незалежна експертиза України» в розмірі 13 394 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи убачається, що експертиза по вказаній справі була призначена ухвалою районного суду від 17 жовтня 2017 року та вказаною ухвалою витрати за проведення експертизи покладені на позивача (а.с.62-63).

Згідно з відомостями експертного висновку (т. 1 а.с.108) оплата за проведення експертизи була здійснена 12 грудня 2017 року.

Водночас матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_2 звертався у визначений частиною 8 статті 141 ЦПК України строк з заявою та доказами щодо понесених ним витрат на проведення експертизи та вимогами компенсувати йому такі витрати.

Заява ОСОБА_2 про відшкодування цих витрат була подана суду 18 грудня 2018 року, тобто з пропуском встановленого законом п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду.

Крім того, до заяви додано лише ксерокопію рахунку на оплату, платіжний документ суду не поданий.

Тому стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 розмір сплаченої ним вартості проведення судової експертизи в розмірі 13 394 грн. районний суд також припустився помилки.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування додаткового рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року та часткового задоволення заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року задовольнити.

Додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове додаткове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 948 (дев`ятсот сорок вісім ) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома