РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого - судді Полонця С.М.,

секретаря с/з - Глущенко Я.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором фінансового лізингу №ZR00A! від 18.12.2013 року у розмірі 136177,05 грн., посилаючись на те, що між сторонами було укладено вищезазначений договір, який відповідач не виконувала належним чином, щомісячно не погашала платежі за договором, таким чином утворилась заборгованість в сумі 136177,05 грн., станом на 07.06.2019 року.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 25.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26.07.2019 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику.

14.08.2019 року від відповідача надійшли до суду відзив, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, та заява про застосування строків позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.12.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір фінансового лізингу №ZR00A!, за яким позивач передав лізингоодержувачу об`єкт лізингу - транспортний засіб марки Chery, модель Eastar, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 , тип - седан/ліфтбек, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідно до п.14.1.3 Заяви про приєднання щомісячні платежі та порядок їх сплати: щомісячно згідно Графіку та включають в себе: платіж по відшкодуванню частини вартості Предмету лізингу у розмірі згідно Додатку 2 (Графік лізингових платежів) якщо інше не зазначено в Публічному договорі; відсотки за користування Предметом лізингу в розмірі згідно Додатку 2 (Графік лізингових платежів) якщо інше не зазначено в Публічному договорі; комісія за проведення щомісячного моніторингу Предмету лізингу в розмірі згідно Додатку 2 (Графік лізингових платежів) якщо інше не зазначено в Публічному договорі.

Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно лізингові платежі не вносила, таким чином утворилась заборгованість станом на 07.06.2019р. в сумі 136177,05 грн. та складається з: 38081,45 грн. - прострочена заборгованість по вартості предмету лізингу; 9111,84 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1177,33 грн. - заборгованість за простроченою комісією; 87806,43 грн. - заборгованість за нарахованою пенею.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

За приписом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (стаття 530 ЦПК України).

Статтею 525 ЦК заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів.

Наданий відповідачем лист щодо операцій по кредиту за 01.01.2013-01.11.2016 не є належним та допустими доказом, оскільки не свідчить про його відношення до укладеного сторонами договору фінансового лізингу та здійснення відповідачем останнього платежу, а тому суд не може зробити висновок про пропущення позивачем спеціального строку позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки.

Загальний строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки договором фінансового лізингу від 18.12.2013 року (додатком №2 до нього) передбачено останню дату погашення 24.01.2017 року, а до суду позивач звернувся з позовом 02.07.2019 року.

Разом з тим, враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання та враховуючи те, що рішення повинне бути справедливим відповідно вимог ч.3 ст.551 ЦК України, ст.1 ЦПК України, за клопотанням відповідача, суд приходить до висновку про можливість зменшити розмір пені до 38000 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, ст. ст. 207, 525, 526, 549, 551, 612, 634, 638 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» заборгованість за Договором фінансового лізингу №ZR00A! від 18.12.2013 року у розмірі 86370 грн. 62 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» судовий збір в сумі 1295 грн. 56 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс»; місце знаходження - 49094, м. Дніпро, проспект Праці, 2Т; код ЄДРПОУ - 34410930.

Відповідач: ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 .

Суддя: