ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4106/19 Номер провадження 22-ц/814/3244/19Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Репала Дениса Олександровича

на рішення Київського районного суду м. Полтави, ухвалене 23 жовтня 2019 року у складі судді Миронець О.К.

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Київський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, про визнання права власності та зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право власності на швелера з металу 6 штук; труби металеві 25 штук; уголки металеві 2 штуки; швелера з металу 5 штук; стілець кухонний; стіл письмовий; крісло-стулець, та зняти арешт із вказаного майна.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 15 березня 2019 року головним державним виконавцем Київського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Гречківською Ю.В. винесено постанови про опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 .

Зазначала, що частина описаного та арештованого майна є її особистою приватною власністю, а тому накладений арешт має бути знято у відповідній частині.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду вмотивовано тим, що позивач не довела той факт, що спірне майно є її власністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Репало Д.О., просив скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме залишення поза увагою доказів, які підтверджують придбання спірного майна.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2019 року головним державним виконавцем Київського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Гречківською Ю.В. винесено постанови про опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 Опис майна здійснено за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно постанов було описано наступне майно: швелер з металу в кількості 6 шт., труба металева в кількості 25 шт., кутик металевий - 2 шт., стілець з дерев`яними ніжками, стілець чорний.

З постанов вбачається, що позивач ОСОБА_1 була присутня під час опису майна та жодних доказів чи пояснень з приводу того, що описане майно є її власністю не надала. Дані постанови нею не оскаржувались.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним.

До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 7 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Таким чином, належними доказами придбання позивачем спірного майна та відповідно набуття на нього права власності є квитанція, товарний чи касовий чек або інший розрахунковий документ.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Всупереч вказаним вимогам, ОСОБА_1 не надала доказів набуття права власності на швелера, труби, кутки, стілець, крісло стілець.

Письмовий стіл не описувався державним виконавцем та на нього не було накладено арешт.

Статтею 1 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 Закону первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88.

Накладна - документ, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Є декілька видів накладних, наприклад, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, тощо. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Видаткова накладна може бути замінена актом здачі-приймання. Товарно-транспортна накладна використовується, якщо в процесі купівлі-продажу бере участь транспортна (експедиторська) компанія, що займається перевезенням товару від продавця до покупця.

Видаткова накладна, як і акт приймання виконаних робіт вважаються документами первинного обліку та не є розрахунковими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, надана ОСОБА_1 видаткова накладна не є допустимим доказом її права власності на спірні вироби з металу та не може бути взята до уваги судом.

Враховуючи, що позивачем не доведено, що на її майно було накладено арешт, то відсутні підстави для його зняття з швелерів з металу в кількості 6 шт., труби металевої в кількості 25 шт., кутка металевого - 2шт., стільця з дерев`яними ніжками, стільця чорного.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Репала Дениса Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль