Справа № 2-504/2009
Провадження № 2-др/496/6/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.

за участю секретаря -Дигуляр А.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 2-1504/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходилась цивільна справа № 2-1504/2009 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

01.08.2019 року до канцелярії суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по вищевказаній цивільній справі. Мотивувала це тим, що при розгляді справи судом не було вирішено питання про розподіл прибудинкових споруд, прилеглих до житлового будинку, хоча до позовної заяви було додано технічний паспорт, яким визначені характеристики будинку та свідоцтво про право власності на цей будинок.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд розглянув заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику осіб.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявою, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як, вбачається з рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 червня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволенні у повному обсязі.

У пунктах 1-4 частини 1 статті 270 ЦПК України зазначено перелік підстав, за яких може бути ухвалене додаткове рішення, а саме: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, із зазначеного можна зробити висновок, що при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення суд не вправі розглядати і вирішувати нові питання, які не досліджувалися в судовому засіданні під час прийняття основного рішення. Тим самим суд позбавляється можливості змінювати зміст основного рішення шляхом винесення додаткового рішення, яке може ґрунтуватися тільки на тих обставинах, фактах і доказах, які заявлялися, пред`являлися і досліджувалися при прийнятті основного рішення.

ОСОБА_2 звернувся до суду з питанням про поділ майна подружжя та просив визнати за ним та відповідачем право власності на Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , рішенням суду від 12 червня 2009 року його вимоги було задоволено в повному обсязі. В судовому засіданні не порушувалось питання про розподіл прибудинкових споруд, прилеглих до житлового будинку, від так судом при розгляді справи було вирішено всі заявлені заявником позовні вимоги, тому суд вважає, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 270, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 2-1504/2009 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя В.М. Буран