Справа № 161/547/19 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/802/1215/19 Категорія: 2 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про застосування заходів зустрічного забезпечення в цивільній справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада» до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка Ігоря Сергійовича, Державного підприємства «Сетам», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання електронних торгів у виконавчому провадженні недійсними, скасування свідоцтв про право власності за апеляційною скаргою позивача Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про застосування заходів зустрічного забезпечення в цивільній справі за позовом Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) «Волинь-Лада» до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка І.С., Державного підприємства (далі - ДП) «Сетам», Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ОТП Факторинг Україна», Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «ОТП Банк», ОСОБА_1 про визнання електронних торгів у виконавчому провадженні недійсними, скасування свідоцтв про право власності.

Заява мотивована тим, що за результатами перемоги на електронних торгах, які відбулися 13 грудня 2018 року, він набув у власність нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколами електронних торгів № 375567 (з реєстраційним номером лота 315156) і № 375567 (з реєстраційним номером лота 315164). Торги проводилися в рамках зведеного виконавчого провадження № 57173542 (роздруківки з АСВП по первісних виконавчих провадженнях № 56772335 і № 57157821 наявні в матеріалах справи). 28 грудня 2018 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Онищук І.П. видала йому свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за №№ 2952 і 2953 та зареєструвала право власності на:

- адміністративно-побутовий корпус № 1 /літер. А-2/, номер об`єкта в РПВН: 15151630;

- адміністративно-побутовий корпус № 2 /літер. Б-2/, номер об`єкта в РПВН: 15151802.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року у справі № 161/20679/18 за заявою ЗАТ «Волинь-Лада» було вжито заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом встановлення заборони ОСОБА_1 та іншим третім особам за його дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження нерухомим майном, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, питання зустрічного забезпечення не вирішувалося.

ЗАТ «Волинь-Лада» звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовом про визнання результатів електронних торгів від 13 грудня 2018 року у виконавчому провадженні № 57157821 недійсними та скасування свідоцтв про право власності. Ухвалою суду від 17 січня 2019 року відкрито провадження у справі № 161/547/19. В подальшому, через задоволення заяви про відвід головуючої по справі судді, іншою ухвалою від 12 квітня 2019 року відкрито провадження у справі в іншому складі суду. З моменту подання позову підготовче провадження триває близько десяти місяців. Тобто, розгляд спору по справі № 161/547/19 затягується та може тривати невизначений час, в тому числі через значну кількість клопотань, поданих учасниками справи.

Відповідач ОСОБА_1 вказував, що він правомірно набув у власність майно за адресою: АДРЕСА_1 , а тому володіє імунітетом добросовісного набувача, який придбав майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно, у разі відмови у задоволенні позову ЗАТ «Волинь-Лада» та за наявності обмежень, встановлених ухвалою суду від 28 грудня 2018 року про забезпечення позову, йому буде завдано збитків про забезпечення відшкодування яких подає дану заяву.

Згідно двох звітів від 18 березня 2019 року про оцінку вартості оренди одного метра квадратного, які виконані суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 (засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи), вартість оренди складає:

- офісних приміщень - 40 грн за 1 кв. м,

- виробничо-складських площ - 30 грн за 1 кв. м.

З огляду на ці значення, розмір місячної орендної плати, яку він недоотримує, становить 53 021 грн. Розрахунок суми оренди зазначений у таблицях №№ 1 і 2 від 21 жовтня 2019 року, які додані до заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення.

З огляду на день винесення ухвали про забезпечення позову; дату постановлення першої ухвали від 12 квітня 2019 року про відмову в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення; стадію розгляду справи № 161/547/19; право кожного учасника спору оскаржити рішення суду по цій справі, а також строк апеляційного перегляду, для визначення розміру шкоди (збитків/упущеної вигоди) взято строк тривалістю 10 місяців. За таких умов, розмір шкоди складатиме 530 210 грн (53 021 грн х 10 = 530 210 грн).

Зазначав, що такий розмір зустрічного забезпечення буде справедливим та співмірним із заходами забезпечення позову, оскільки саме через заяву ЗАТ «Волинь-Лада» та постановлену за результатами її розгляду ухвалу від 28 грудня 2018 року, його позбавлено можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном по АДРЕСА_1 . ЗАТ «Волинь-Лада» до цього часу користується нерухомим майном, яке йому належить, здає його в оренду та одержує доходи від його використання, в тому числі шляхом їх виведення на пов`язані структури і у подальшому стягнути збитки із ЗАТ «Волинь-Лада» буде неможливо через стан стійкої неплатоспроможності вказаного товариства.

Згідно з витягом з ЄДР від 18 червня 2019 року № , ЗАТ «Волинь-Лада» з 05 січня 2010 року знаходиться у стані припинення. З протоколу №1 загальних зборів ЗАТ «Волинь-Лада» від 18 грудня 2009 року вбачається, що зборами було прийнято рішення про ліквідацію через незадовільний фінансовий стан товариства.

З листа ПАТ «Приватбанк» від 30 березня 2012 року вбачається, що має місце низька активність платників на користь ЗАТ «Волинь-Лада», а тому наявність договору від 22 березня 2007 року про прийом платежів в касах банку на користь ЗАТ «Волинь-Лада» для банку має негативну рентабельність. У зв`язку з цим банк розірвав договір в односторонньому порядку. Усе це в сукупності свідчить про необхідність вжиття заходів зустрічного забезпечення для відшкодування збитків у разі відмови у задоволенні позову.

З відкритих загальнодоступних даних з Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що ЗАТ «Волинь-Лада» є боржником у шести виконавчих провадженнях №№ 54042058, 54710672, 55323980, 55851096, 56772335, 57157821, що підтверджується роздруківкою з АСВП від 18 червня 2019 року.

ЗАТ «Волинь-Лада» фактично володіє належним йому нерухомим майном, що підтверджується: листом ОСОБА_1 від 29 грудня 2018 року на адресу директора ЗАТ «Волинь-Лада» з проханням звільнити приміщення; відповіддю ЗАТ «Волинь-Лада» від 03 січня 2019 року за підписом ліквідатора ОСОБА_3 .

На даний час ЗАТ «Волинь-Лада» фактично розпоряджається належним йому нерухомим майном, що підтверджується активною експлуатацією цього майна, в тому числі шляхом передання в оренду для ТОВ «Луцький автоцентр». Останнє, у свою чергу передає приміщення в суборенду, на підтвердження чого додаються копії договорів суборенди № 3/2018 від 01 березня 2018 року та № 1/2019 від 01 січня 2019 року, а також копії витягу з договору оренди нежитлового приміщення від 01 листопада 2018 року, витягу з договору № 3/2017 суборенди нежитлових приміщень від 27 травня 2019 року і додаткової угоди № 1 до договору суборенди нежитлових приміщень № 3/2017 від 01 січня 2017 року від 27 грудня 2018 року.

ОСОБА_1 вказував, що фактично обмежено всі три його правомочності власника, які передбачені статтею 317 ЦК України, а саме: право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Зазначає, що такий стан речей є неприпустимим і порушує норми статті 41 Конституції України та статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На даний час складається ситуація за якої він, через дії ЗАТ «Волинь-Лада» та наявність заборон, встановлених ухвалою від 28 грудня 2018 року, не може користуватися та розпоряджатися своїм майном та отримувати дохід у вигляді орендної плати. Натомість, треті особи (які є наближеними до керівництва ЗАТ «Волинь-Лада») передають в оренду та суборенду його майно і отримують за це кошти.

Вважає, що наведені обставини в силу пункту 2 частини третьої статті 154 ЦПК України, є обов`язковими підставами для застосування судом заходів зустрічного забезпечення.

Ураховуючи наведене, відповідач ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ЗАТ «Волинь-Лада» внести на депозитний рахунок Луцького міськрайонного суду Волинської області грошові кошти в розмірі 530 210 грн як забезпечення відшкодування збитків, які можуть бути спричинені в майбутньому у зв`язку з забезпеченням позову.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ЗАТ «Волинь-Лада» внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі орендної плати за десять місяців, з моменту забезпечення позову - 28 грудня 2018 року, що становить 530 210 грн. Зобов`язано ЗАТ «Волинь-Лада» протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову надати суду відповідні документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Ухвалу звернуто до негайного виконання.

У поданій апеляційній скарзі ЗАТ «Волинь-Лада», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просило скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів зустрічного забезпечення відмовити, а також постановити окремі ухвали відносно дій адвоката Матвіїва В.М., яку направити до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, а також відносно дій судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Івасюти Л.В., яку направити до Луцького міськрайонного суду Волинської області для доведення до відома зборів суддів цього суду про допущені вказаною суддею при розгляді цієї справи норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що висновки місцевого суду про наявність підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення є помилковими, оскільки матеріали справи не місять доказів наявності передбачених статтею 154 ЦПК України випадків застосування зустрічного забезпечення. Судом необґрунтовано визначено надмірний розмір такого забезпечення, який є непропорційним та несправедливим. ЗАТ «Волинь-Лада» маючи у власності достатньо майна, окрім спірного, перебуває у процесі припинення, всі рахунки товариства заблоковані, а тому застосування зустрічного забезпечення є завідомо непомірним та нереальним у виконанні, та є неспівмірним з предметом спору. Вжиттям зазначеного виду забезпечення позову (арешту спірного майна) не можуть бути заподіяні збитки відповідачу. Позивач також вказував, що у даному випадку наявні підстави для постановлення окремої ухвали відносно дій адвоката Матвіїва В.М. - представника ОСОБА_1 , які полягають у повторних подачах до суду заяв про застосування зустрічного забезпечення, у задоволенні яких судом двічі було відмовлено та оскарження таких ухвал в апеляційному порядку, при тому, що такі ухвали не підлягають оскарженню окремо від рішення суду. Такі дії вказаного представника направлені виключно на імітацію роботи в інтересах його довірителя, а загалом направлені виключно на дестабілізацію уявлення про суд в останнього, що загалом негативно впливає на відправлення правосуддя, у зв`язку з чим такі дії є недобросовісними і їх слід визнати зловживанням процесуальними правами. Крім того, наявні підстави для постановлення окремої ухвали відносно дій судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Івасюти Л.В., якою, як вважає позивач, були порушені норми процесуального права, безпідставне ігнорування раніше прийнятих вищестоящими судами рішень з порушеного відповідачем ОСОБА_1 питання про застосування зустрічного забезпечення, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, а подану ЗАТ «Волинь-Лада» апеляційну скаргу в частині вимог пункту 3 прохальної частини - без задоволення.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та з врахуванням того, що відповідачем оскаржується ухвала суду щодо зустрічного забезпечення, яка зазначена у пункті 5 частини першої статті 353 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування заходів зустрічного забезпечення у даній справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що на даний час ЗАТ «Волинь-Лада» перебуває в стані ліквідації, його майновий стан, а також дії щодо передання спірного нерухомого майна в оренду можуть ускладнити або зробити неможливим відновлення прав відповідача, в тому числі шляхом виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів погоджується, вважає їх обґрунтованими і такими, що відповідають встановленим у справі обставинам та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року частково задоволено заяву голови ліквідаційної комісії з припинення ЗАТ «Волинь-Лада» Хомича І.В. про забезпечення позову до подачі позовної заяви, якою заборонено ОСОБА_1 та іншим третім особам (юридичним та фізичним особам) за його дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження нерухомим майном, а саме: адміністративно-побутовим комплексом № 2 /Б-2/ (РПВН: 15151802) та адміністративно-побутовим корпусом № 1 /А-2/ (РПВН: 15151630), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24-26, том 1)

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 січня 2019 року у справі № 161/20883/18 задоволено заяву ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_5 про забезпечення позову до подання позовної заяви, якою накладено арешт на майно, а саме: адміністративно-побутовий комплекс № 2 /Б-2/, адреса: АДРЕСА_1, Волинська область , номер РПВН: 15151802; адміністративно-побутовий комплекс № 1 /Б-2/, адреса: АДРЕСА_1, Волинська область , номер РПВН: 15151630, які належать ОСОБА_1 та знаходяться у володінні ЗАТ «Волинь-Лада» (а.с.27-29, том 1).

Даною ухвалою суд застосував зустрічне забезпечення, а саме: зобов`язав ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_5 в рівних частинах внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі ціни продажу предмета іпотеки, що становить 3 463 076,00 грн по 1 731 538 грн з кожного; зобов`язав ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_5 протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову надати суду відповідні документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення, та пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу заявника ЗАТ «Волинь-Лада» задоволено. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 січня 2019 року в даній справі в частині застосування зустрічного забезпечення скасовано, виключено із її резолютивної частини абзац п`ятий, а саме: про зобов`язання ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_5 внести в рівних частинах на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі ціни продажу предмета іпотеки, що становить 3 463 076 грн по 1 731 538 грн з кожного.

Зі змісту вказаних ухвал суду вбачається, що судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: адміністративно-побутовий комплекс № 2 /Б-2/, адреса: АДРЕСА_1 ; адміністративно-побутовий комплекс № 1 /Б-2/, адреса: АДРЕСА_1, Волинська область , які належать ОСОБА_1 , а також заборонено ОСОБА_1 та іншим третім особам (юридичним та фізичним особам) за його дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження цим нерухомим майном.

Як слідує з матеріалів справи, зазначене нерухоме майно ОСОБА_1 набуто у власність як переможцем прилюдних торгів, недійсність яких оспорюють ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право власності в результаті таких торгів на спірне майно, сплативши за придбання вказаного майна його вартість в розмірі 3 463 076 грн, що підтверджується актами про реалізацію предметів іпотеки від 22 грудня 2018 року (а.с.74-79, том 1).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частинами першою та другою статті 154 ЦПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Частиною третьою статті 154 ЦПК України визначений перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, який є вичерпним.

Пунктом 2 частини третьої статті 154 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 753/2380/18-ц від 10 квітня 2019 року (касаційне провадження № 61-38399св18) дійшов висновку, що вжиття заходів зустрічного забезпечення у розумінні частини третьої статті 154 ЦПК України є не диспозитивним правом суду, а його обов`язком.

Частиною четвертою статті 155 ЦПК України передбачено, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Частиною п`ятою статті 155 ЦПК України визначено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Звертаючись до суду із даною заявою відповідач ОСОБА_1 необхідність застосування заходів зустрічного забезпечення у вигляді зобов`язання внесення ЗАТ «Волинь-Лада» на депозитний рахунок суми в 530 210 грн обґрунтовував як забезпечення відшкодування збитків, які на його думку можуть бути йому спричинені в майбутньому, у зв`язку із забезпеченням позову, та які є співмірними із заходами забезпечення позову. Така співмірність ґрунтується на вартості орендної плати за десять місяців, починаючи з 28 грудня 2018 року, коли були вжиті заходи забезпечення позову. Вартість оренди визначена:

1) звітом про оцінку вартості оренди одного метра квадратного нежитлового приміщення, а саме адміністративно-побутового корпусу № 1 /А-2/, площею 1 275,4 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) звітом про оцінку вартості оренди одного метра квадратного нежитлового приміщення, а саме адміністративно-побутового корпусу № 2 /Б-2/, площею 625,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з таблицею № 1 від 21 жовтня 2019 року при визначенні вартості орендної плати адміністративно-побутового корпусу № 1 /А-2/ відповідачем не включено площу приміщень загального користування (допоміжних) у розмірі 143,7 кв. м при обрахунку розміру орендної плати за один місяць.

Згідно з таблицею № 2 від 21 жовтня 2019 року при визначенні вартості орендної плати адміністративно-побутового корпусу № 2 /Б-2/ відповідачем не включено площу приміщень загального користування (допоміжних) у розмірі 97,3 кв. м при обрахунку розміру орендної плати за один місяць.

Такий підхід місцевий суд вважав обґрунтованим, оскільки сходові клітки, приміщення коридорів, вбиралень і вмивальників не передаються в оренду як самостійні об`єкти. Крім того, суд також вважав обґрунтованим застосування відповідачем при обрахунку суми зустрічного забезпечення строку в десять місяців. З моменту забезпечення позову ухвалою від 28 грудня 2018 року на момент постановлення даної ухвали минуло десять місяців і один день. Це свідчить про те, що строк у десять місяців є найбільш обґрунтованим мінімальним строком, за час якого обраховується сума зустрічного забезпечення.

Окрім того як встановлено, за грудень місяць 2018 року ОСОБА_1 сплатив податок на нерухомість в розмірі 2948,50 грн, що підтверджується квитанцією № ПН2574 від 18 жовтня 2019 року. Розрахункова величина податку на нерухомість, який підлягає сплаті за спірне майно у 2019 році для фізичних осіб становитиме 79 316,21 грн, що підтверджується рішенням Луцької міської ради № 43/3 від 27 червня 2018 року.

Суд у своїх висновках вказував, що накладення арешту на адміністративно-побутові комплекси, наявність заборони на їх відчуження та розпорядження ними, а також перебування цього майна у фактичному володінні позивача ЗАТ «Волинь-Лада», обмежують право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищенаведене, а також ту обставину, що ЗАТ «Волинь-Лада» перебуває в стані ліквідації, його майновий стан, а також дії щодо передання спірного нерухомого майна в оренду можуть ускладнити або зробити неможливим відновлення прав відповідача, в тому числі шляхом виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 та застосування заходів зустрічного забезпечення у вигляді зобов`язання ЗАТ «Волинь-Лада» внести на депозитний рахунок суму в розмірі 530 210 грн, що є співмірним заходом для забезпечення відшкодування збитків, які можуть бути спричинені відповідачу в майбутньому, у зв`язку із забезпеченням позову.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи, яким суд дав відповідну правову оцінку.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 18 грудня 2019 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада» залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: