ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2474/14-ц
Провадження № 2/636/267/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуменного З.І.,

за участю секретарів судового засідання Шикової К.Р., Шилової І.В., Караулової О.М.

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу недійсним, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним шлюб, зареєстрований 21.08.2013 між його сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , та анулювати актовий запис про шлюб від 21.08.2013 року, і визнати його спадкоємцем 1 черги, накласти арешт на спірну квартиру як об`єкта спору, який витікає з позову про визнання шлюбу недійсним. В ході судового розгляду ОСОБА_4 уточнив позов до ОСОБА_2 , в якому просив визнати недійсним шлюб, зареєстрований 21.08.2013 між його сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , та анулювати актовий запис про шлюб від 21.08.2013 року і накласти арешт на спірну квартиру як об`єкта спору.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_4 зазначив, що 21.08.2013 між його сином ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер під час термінової операції у віці 43 років. В позові вказав, що з 2012 року ОСОБА_5 був онкологічно хворим та проходив лікування, яке йому допомагали оплачувати його сестра ОСОБА_1 та він як батько. Позивач вважає, що шлюб, укладений між його сином та ОСОБА_2 , є недійним, оскільки намірів в його сина зареєструвати шлюб з ОСОБА_2 ніколи не було, вони підтримували «вільні відносини». Також позивач зазначив, що відповідач не працювала, про матеріальний стан родини не піклувалась, спільного господарства з його сином не вела, протягом всього часу хвороби не приймала участі в його лікуванні, ніяких матеріальних витрат у зв`язку із хворобою ОСОБА_5 не понесла. Відповідач достовірно знала, в якому стані перебуває ОСОБА_5 та, скориставшись його безпомічним станом, зареєструвала з ним шлюб.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала повністю, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві та пояснила суду, що відповідач обманним шляхом оформила з її братом шлюб, скориставшись його безпорадним станом в зв`язку з хворобою, та заволоділа його майном, тому просила визнати шлюб недійсним.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, вказували, що посилання позивача на обставини, викладені в позовній заяві, нічим не підтверджуються, є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Також відповідач пояснила суду, що ініціатором реєстрації шлюбу був саме померлий ОСОБА_5

Від третьої особи - представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява про розгляд справи у відповідності до вимог чинного законодавства та за відсутності представника відділу.

Вислухавши сторони, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Судом встановлено, що, згідно даних медичної карти ОСОБА_5 , йому встановлено діагноз: Са лівої піднебінна мигдалина І-V клінічної групи, крововилив з розповзаючої пухлини.

21 серпня 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 Чугуївським відділом реєстрації актів цивільного стану зареєстрований шлюб, про що складений відповідний актовий запис № 240 (а.с. 225, т. 2), що не заперечується відповідачем.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 520 КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 «Відділення судово-психіатричної експертизи № 18» від 02.07.2018, ОСОБА_5 під час укладання шлюбу 21.08.2013 хронічного, стійкого розладу не виявляв, відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 166-169 т. 4).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 10 КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня», встановлено, що ОСОБА_5 на момент укладання шлюбу 21.08.2013 на будь-який психічний розлад не страждав, за своїм психічним станом у той період часу він міг розуміти значення своїх дій і керувати ними. ОСОБА_5 були властиві такі індивідуально-психологічні особливості, як нормальний рівень розвитку пізнавальних процесів, активність, товариськість, індивідуалістичність, лабільність настрою і самооцінки, конфліктність, збудливість зі схильністю до запальних і дратівливих реакцій у поєднанні зі зниженим настроєм, підвищеною тривожністю, утомлюваністю, що значною мірою пов`язані з переживанням з приводу хвороби. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_5 не порушували його здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними в досліджуваній частині (а.с. 218-223 т. 4).

Свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердили факт того, що лікуванням ОСОБА_5 займались його батько - ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_14 , сусідка позивача, в судовому засіданні пояснила, що сім`ю ОСОБА_5 знає давно, зі слів представника позивача ОСОБА_1 відповідач не була дружиною покійного ОСОБА_5 , лікуванням останнього займалась його сестра. За три тижні до смерті ОСОБА_5 покійного бачила в лікарні одного, стан його був важкий, навіть не розмовляв.

Свідок ОСОБА_16 , лікар-онколог, в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 на обліку стояв з 2012 року, призначались знеболюючі препарати, стан був відносно задовільний, в день реєстрації шлюбу хворого не бачив.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що з ОСОБА_5 знайомий з першого класу, бачив його останній раз за три дні до смерті в магазині, стан його був задовільний, жив померлий з відповідачем, фінансово сім`ю забезпечував ОСОБА_5 , з його слів квартиру купували разом за спільні кошти. Питання шлюбу та коштів на лікування йому не відомо, відомо, що ОСОБА_5 на лікування продав машину.

Свідок ОСОБА_18 , подруга відповідача, пояснила суду, що ОСОБА_5 та відповідач жили разом, деякий час в батьків ОСОБА_5 , а так знімали квартиру. Квартира куплена ними разом, вона ще займала відповідачу двісті доларів.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 та відповідач жили разом як сім`я, в день смерті возив ОСОБА_5 в лікарню, той був в нормальному стані, квартиру купляли разом.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що відповідач та ОСОБА_5 жили як сім`я, померлого бачив за два тижні до смерті, стан його був нормальний, про купівлю квартири йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_21 , друг померлого, пояснив суду, що квартиру купляли разом, жили сім`єю, про затрати на лікування йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що знав покійного ОСОБА_5 , який часто вживав алкоголь, реєструвати шлюб з відповідачем останній не збирався, ОСОБА_5 та відповідач проживали не як сім`я, а як коханці.

Свідок ОСОБА_23 , сімейний лікар, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 бачила один раз в серпні 2014 року була на виклику, хворий був адекватний, наркотичних ліків не приймав, по хворобі стан важкий, а загальний стан середньої важкості, втома, депресія.

Свідок ОСОБА_24 , лікар-анестезіолог, в судовому засіданні пояснив, що померлого знав зі школи, той поступив в лікарню у важкому стані, в свідомості, спілкувався з ним, потім стан став критичним.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_4 пояснив суду, що не бачив ОСОБА_5 три дні, за цей період останній одружився та помер. Його син та відповідач, коли робили ремонт в квартирі, проживали у нього, остання зранку йшла, а ввечері приходила, так як їздила в с. Кочеток, по господарству не допомагала. ОСОБА_2 взяла в нього 1300 доларів, а потім ще одну тисячу доларів на похорон сина. Лікуванням сина займалась його дочка ОСОБА_1 , син не міг зареєструвати шлюб, якби був при здоровому глузді.

Допитана в якості свідка представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила покази позивача та додала, що коли брат з відповідачем викупили квартиру та робили в ній ремонт, то в цей період проживали в батьків. Невістка не захотіла доглядати за мамою, а коли захворів брат, то ніякої участі в його лікуванні не приймала, а лікуванням займалась вона з батьком. Так як брат був важко хворий, не міг керувати своїми діями, то невістка тим скористалася та зареєстровала шлюб, який є недійсним.

Відповідно до ст. ст. 3, 32, 36, 55 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно; шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків; дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

У статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.

Відповідно ст.27 СК України, державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

У ст. 28 СК України зазначено, що заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Особи, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто. Якщо жінка і (або) чоловік не можуть через поважні причини особисто подати заяву про реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену, можуть подати їх представники. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені. Якщо реєстрація шлюбу у визначений день не відбулася, заява про реєстрацію шлюбу втрачає чинність після спливу трьох місяців від дня її подання.

Згідно ст. 29 СК України, орган державної реєстрації актів цивільного стану зобов`язаний ознайомити наречених з їхніми правами та обов`язками як майбутніх подружжя і батьків та попередити про відповідальність за приховання перешкод до реєстрації шлюбу.

Стаття 41 СК України містить вичерпний перелік підстав, за якими шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, а саме: якщо він був зареєстрований: між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог, встановлених частиною п`ятою статті 26 цього Кодексу; між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб.

Частиною 2 ст.41 СК України передбачено, що при вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.42 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що у випадках, передбачених ст. 41 СК України, шлюб за рішенням суду може бути визнаний недійсним. У даному разі вирішення цього питання залежить від встановлених судом обставин. СК України вказує на підстави, за яких шлюб може бути визнано недійсним, зокрема коли шлюб було укладено між усиновлювачем і усиновленою дитиною; двоюрідними братом і сестрою чи іншими родичами; з особою, яка не досягла шлюбного віку, тощо. Разом з тим, наявності одного із вказаних фактів недостатньо для визнання шлюбу недійсним. Таким чином, вирішуючи справу, судам слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи характер взаємовідносин ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , які проживали тривалий час однією сім`єю, вели спільне господарство і мали спільний бюджет, наявність реальних намірів у створенні сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, добровільність реєстрації сторонами шлюбу, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо такого.

Суд констатує, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2 вільно, без стороннього примусу на них та між ними, здійснили своє волевиявлення шляхом надання вільної згоди як відповідно жінка і чоловік на реєстрацію шлюбу між ними.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім`ї.

Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 41 СК України, шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків, однак як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами ОСОБА_5 не приховував своєї хвороби і ОСОБА_2 було достовірно відомим його стан здоров`я та його хвороба не була небезпечною для другого подружжя.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ОСОБА_4 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 , скориставшись станом здоров`я ОСОБА_8 , схилила його до укладення шлюбу з корисливих мотивів.

До того ж, допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що ОСОБА_5 був спроможний керувати своїми діями та нести за них відповідальність, а також те, що подружжя разом прожили понад 12 років, вели спільне господарство і квартиру, в якій подружжя проживали на день смерті ОСОБА_5 і яка, як висловився представник позивача, і стала підставою для звернення до суду, вони купували разом, тому, на думку суду, померлий ОСОБА_5 і уклав шлюб майже перед своєю смертю для того, щоб захистити права своєї дружини.

Також суд відмічає, що посилання позивача на те, що ОСОБА_5 на момент укладання шлюбу не міг керувати своїми діями та розуміти їх наслідки, не є підставою для визнання шлюбу недійсним в розумінні ст. 41 СК України.

Щодо позовних вимог про арешт майна, дана вимога вирішена судом, згідно ухвали суду від 19.01.2018.

Враховуючи наведені обставини, відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження позову, суд вважає, що позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 258, 259, 264, 265 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу укладеного 21 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 недійсним та визнання ОСОБА_4 спадкоємцем 1 черги - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя -

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2019.