Справа № 152/854/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2019 року м. Шаргород

Справа №152/854/19

Провадження №2/152/360/19

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача адвокатів Костриці В.С., Стефківського В.І.,

представника відповідача Білинової А.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стефківський Володимир Іванович, до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1. Виклад позиції позивача.

15.07.2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стефківський В.І., звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

У позові представник позивача адвокат Стефківський В.І. просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант» на користь позивача ОСОБА_1 страхове відшкодування понесених витрат на лікування в розмірі 13000 грн.; страхове відшкодування, пов`язане з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 5695,32 грн.; страхове відшкодування, пов`язане з стійкою втратою працездатності в розмірі 24804 грн.; страхове відшкодування, пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 2174,96 грн.; витрати на правничу допомогу.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача адвокат Стефківський В.І. зазначив, що 24 грудня 2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2104» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , їдучи в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області по автодорозі сполученням Тиврів-Шаргород, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 , які рухались в зустрічному для водія напрямку, в результаті чого ОСОБА_3 загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди, а позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.07.2016 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ 2104» з державним номерним знаком НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом №АЕ/3019199 в Товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант», позивач ОСОБА_1 звернувся до Товариства з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням в розмірі 13000 грн., з стійкою втратою працездатності 28804 грн., з тимчасовою втратою працезданості за період з 24.12.2015 року по 25.04.2016 року та моральною шкодою в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду і заяви про виплату страхового відшкодування отримані Товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант» 07.11.2018 року, однак до даного часу виплату страхового відшкодування за вказаними заявами здійснено не було.

Згідно з пункту 24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню 13000 грн. на придбання стегнового інтрамедулярного стрижня.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування за тимчасову втрату працездатності становить 5695 грн. 32 коп. (1378 / 30 = 45,93 грн/день 45,93грн х 124 дні = 5695,32 грн.), оскільки, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 24.12.2015 року мінімальний розмір заробітної плати становив 1378 грн., а позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні в період з 24.12.2015 року по 25.04.2016 року, що становить 124 дні.

Також, згідно з пунктом 26.1 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу ОСОБА_1 , як особі з ІІ групою інвалідності належить відшкодування, пов`язане із стійкою втратою працездатності в розмірі 24804 грн. (1378 х 18 = 24 804,00).

Згідно із ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір моральної шкоди становить 5% від суми страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю (43499,32 грн.), і складає 2174,96 грн. (13000 грн. лікування + 5695,32 грн. тимчасова втрата працездатності + 24804 грн. стійка втрата працездатності = 43499,32 грн. (43499,32 грн. шкода заподіяну здоров`ю : 100 х 5 = 2174,96 грн.).

Повідомлення про настання страхового випадку і заяви про виплату страхового відшкодування Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа Гарант» отримало 07.11.2018 року, а 90-то денний термін для виплати страхового відшкодування збіг 05.02.2019 року, однак виплата страхового відшкодування позивачу ОСОБА_1 здійснена не була, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

28.10.2019 року від представника ОСОБА_1 адвоката Стефківського В.І. до суду надійшла відповідь відзив (а.с.103-105), у якій представник позивача просить не приймати до уваги як безпідставні ствердження представника відповідача про те, що він не має повноважень на ведення справи та на підписання позову, оскільки він діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 03.07.2019 року та ордеру серії ЛВ №173508 від 09.07.2019 року. Зазначений договір укладено між адвокатським об`єднанням «Ґранд Ґруп Партнерс» та ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі довіреності №86 від 07.09.2018 року. Ця довіреність видана строком на три роки і дійсна до 07 вересня 2021 року або на припинення дії цієї довіреності, з правом передоручення.

Доказів того, що довіреність представника позивача була відкликана, відповідач не надає.

Звертає увагу суду, що ЦК України не містить терміну «відкликана довіреність» та не передбачає «відкликання довіреності», а представництво за довіреністю може бути припинене у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Повідомляє суду, що ні на момент підписання позовної заяви та подання її до суду, ні на сьогоднішній день жодна з осіб, вказаних в довіреності №86 від 07.09.2018 року, виданій позивачем ОСОБА_1 та посвідченій секретарем Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Курманською М.В., не отримувала від позивача ОСОБА_1 повідомлення про скасування цієї довіреності.

Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідача надав суду в якості доказу угоду про виконання зобов`язань за полісом №АЕ/3019199 від 23.03.2019 року, у якій вказано, що з метою врегулювання страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якої загинула ОСОБА_3 дружина позивача ОСОБА_1 , з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ВАЗ 21043» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/3019199, уклали угоду, пунктом 2 якої передбачено, що сторони дійшли згоди, що загальна сума належного позивачу ОСОБА_1 та його дітям страхового відшкодування, за вказаним у цій угоді страховим випадком становить 60000 грн.

Зі змісту цієї угоди вбачається, що передбачене нею та виплачене відповідачем страхове відшкодування в розмірі 60000 грн., є страховим відшкодуванням, пов`язаним з втратою годувальника та моральною шкодою, заподіяною смертю потерпілої особи, яке дійсно належить до виплати позивачу ОСОБА_1 та його дітям.

Позовна заява не включає вимоги по стягненню шкоди, заподіяної втратою годувальника, особам, які мають право на отримання такого відшкодування та моральної шкоди, а містить інший предмет позову, а саме стягнення з відповідача шкоди, заподіяної здоров`ю позивача ОСОБА_1 та заподіяної йому у зв`язку з ушкодженням здоров`я моральної шкоди.

Тобто предметом угоди та позовної заяви є різні види страхового відшкодування, які регулюються різними нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так як відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені вище зазначеним законом, то порушив законні права та інтереси позивача ОСОБА_1 .

Твердження відповідача про повне та належне виконання своїх обов`язків у відповідності до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відповідає дійсності. Відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування, пов`язаного із шкодою, заподіяною здоров`ю позивача ОСОБА_1 та моральною шкодою у зв`язку із ушкодженням здоров`я, тому вказана у позовній заяві шкода підлягає до стягнення.

Позивач ОСОБА_1 та його представники адвокати Стефківський В.І., повноваження якого підтверджуються довіреністю від 07.09.2018 року (а.с.30), договором про надання правової допомоги від 03.07.2019 року (а.с.31-32), ордером серії ЛВ №173508 від 09.07.2019 року (а.с.33) та ОСОБА_5 , повноваження якого підтверджуються ордером серії ВН№097098 від 31.07.2019 року (а.с.52), витягом з договору про надання правової (правничої) допомоги та представництво від 30.07.2019 року (а.с.53), в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що 24.12.2015 року сталася ДТП, внаслідок якої він отримав тілесні ушкодження, а його дружина ОСОБА_3 загинула. Він звертався з позовом про відшкодування шкоди в ході кримінального провадження, в якому відповідачами зазначав винуватця ДТП ОСОБА_2 та страховика ТДВ СК «Альфа Гарант». Позов в частині вимог до страховика ТДВ СК «Альфа Гарант» в ході судового розгляду він залишив без розгляду, так як подав повідомлення про страховий випадок до страховика. Так як страховиком не було виплачено йому страхового відшкодування, то 07.09.2018 року він надав довіреність працівникам компанії «Автопоміч» на звернення в його інтересах до відповідача про здійснення виплат страхового відшкодування. Про дії, які здійснювали працівники компанії «Автопоміч», останні його не повідомляли, так як він знаходився на заробітках тривалий час. 23.03.2019 року до нього додому в с. Мурафа приїхав представник страховика, який не представився, але це не була ОСОБА_6 , оскільки приїздив чоловік, який повідомив, що товариство готове виплатити йому та його малолітнім дітям, які втратили матір, страхове відшкодування у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50000 грн., а після того, як представник подивився на надгробний пам`ятник, встановлений на могилі ОСОБА_3 , повідомив, що товариство виплатить ще 10000 грн. за цей пам`ятник. При цьому, представник відповідача повідомив, дослівно: «ці гроші матір заробила дітям своєю смертю». Він зрозумів, що страховик бажає відшкодувати кошти у зв`язку із смертю матері дітей, на що погодився і підписав угоду. Кошти в сумі 60000 грн. було отримано від страховика. Про те, що працівники компанії «Автопоміч» подали від його імені заяви до страховика про відшкодування шкоди внаслідок ушкодження саме його здоров`я, він дізнався від свого представника. За вказаними заявами йому страховиком жодних виплат не проведено, тоді як він тривалий час лікувався, йому була встановлена ІІ група інвалідності, встановлено стегновий стрижень, на що ним витрачалися грошові кошти. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Стефківський В.І., який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Адвокат Стефківський В.І. суду пояснив, що він представляє інтереси позивача ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правової допомоги АО «Гранд Груп Партнерс» від 03.07.2019 року з ОСОБА_4 , довіреності від 07.09.2018 року ОСОБА_7 В. на представництво інтересів, в тому числі ОСОБА_4 , ордеру від 09.07.2019 року серії ЛВ №173508, які надані до матеріалів цивільної справи. Ці документи на представництво є чинними і представництво не скасоване позивачем ОСОБА_1 , у зв`язку із чим просить не приймати до уваги ствердження представника відповідача про те, що позов до суду подано не уповноваженою на це особою.

Щодо суті предмету позову та позовних вимог ОСОБА_1 адвокат Стефківський В.І. суду пояснив, що 24.12.2015 року у с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області сталася ДТП за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем на підставі полісу №АЕ/3019199. В результаті ДТП загинула дружина позивача та матір малолітніх дітей ОСОБА_3 , а позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. ОСОБА_2 засуджено вироком Шаргородського районного суду від 04.04.2016 року за ч.2 ст.286 КК України. Так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована відповідачем, то представник позивача у жовтні 2018 року звернувся до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у зв`язку із ушкодженням здоров`я останнього. Зокрема, про відшкодування витрат на лікування в розмірі 13000 грн., про відшкодування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності за період з 24.12.2015 року по 25.04.2016 року, про відшкодування у зв`язку із стійкою втратою працездатності внаслідок встановлення ІІ групи інвалідності в сумі 24804 грн., про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик повинен був здійснити виплати страхового відшкодування протягом 90 днів, тобто до лютого 2019 року, проте, залишив заяви позивача без реагування, виплати не провів.

Крім того, представник позивача адвокат Стефківський В.І. суду пояснив, що вважає безпідставним посилання представника відповідача на укладення між відповідачем та позивачем угоди про виконання зобов`язання від 23.03.2019 року, оскільки вказана угода укладена поза межами 90 днів строку проведення відшкодування та, до того ж, не стосується предмету позову у цій цивільній справі. Так, угода про виконання зобов`язання від 23.03.2019 року стосується шкоди, заподіяної позивачу та його малолітнім дітям у зв`язку із смертю його дружини та матері дітей ОСОБА_3 . Йому не відомо, чи звертався позивач або його представники до відповідача із заявою про виплату такого виду страхового відшкодування, але, оскільки наявна така угода про виконання зобов`язання, то це відповідає нормам ЦК України про вільне волевиявлення сторін при укладанні договорів та про свободу договору. Виплата відповідачем позивачеві та його дітям 60000 грн. у зв`язку із смертю дружини та матері ОСОБА_3 є вільним волевиявленням відповідача та позивача на виконання вимог угоди від 23.03.2019 року, але це страхове відшкодування не стосується предмету тих заяв про відшкодування, які представник позивача 16.10.2018 року направляв відповідачеві, оскільки не стосується ушкодження здоров`я потерпілого від ДТП ОСОБА_1 , а стосується ушкодження здоров`я та смерті потерпілої ОСОБА_3 . Про наявність угоди від 23.03.2019 року між позивачем та відповідачем він дізнався із відзиву відповідача, так як позивач не повідомляв про її укладення ні його, ні інших представників. Проте, позов ним заявлено в інтересах ОСОБА_1 про страхове відшкодування шкоди, завданої саме йому ушкодженням його здоров`я.

Щодо судових витрат на правничу допомогу представник позивача адвокат Стефківський В.І. пояснив, що підтримує свою заяву, зроблену у підготовчому судовому засіданні про те, що звертатиметься до суду про винесення додаткового рішення щодо судових витрат, відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України. Попередній розрахунок розміру судових витрат ним зроблено та додано до позову.

Представник позивача адвокат Костриця В.С. просить позов задовольнити з підстав, що в ньому наведені.

Так, він здійснював захист інтересів потерпілого ОСОБА_1 під час кримінального провадження. Ним готувався цивільний позов у кримінальному провадженні у інтересах ОСОБА_1 у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю позивача та моральної шкоди як до винуватця ДТП ОСОБА_2 , так і до ТДВ СК «Альфа Гарант», який згодом за заявою позивача залишено без розгляду у частині позовних вимог до ТДВ СК «Альфа Гарант» з метою звернення із відповідними заявами до страховика про добровільне відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю ОСОБА_1 . Про звернення до страховика із заявами 16.10.2018 року про здійснення виплат страхового відшкодування позивач ОСОБА_1 його не повідомляв. У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до нього за правничою допомогою з приводу укладення угоди з страховою компанією про виплату страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю дружини ОСОБА_1 та матері його малолітніх дітей ОСОБА_3 , тобто моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , у зв`язку із втратою дітьми годувальника, та за встановлення надгробного пам`ятника. ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мурафу Шаргородського району до позивача приїздив представник відповідача чоловічої статі, який не представився, запропонував укласти угоду, про яку він зазначив вище, на що позивач погодився. Як вбачається із тексту угоди, вона укладалася у м. Київ та представником відповідача зазначена ОСОБА_6 , проте, він запевняє суд, що угода укладалася в с. Мурафа, а ОСОБА_6 ні він, ні ОСОБА_1 ніколи не бачили. Після укладення угоди від 23.03.2019 року він звертав увагу позивача та представника страхової компанії, що її умови не конкретизовані з приводу того, які виплати страхового відшкодування із запропонованих страховиком 60000 грн. є виплатами моральної шкоди ОСОБА_1 у зв`язку із смертю дружини, які малолітнім дітям у зв`язку із втратою годувальника та моральної шкоди внаслідок смерті матері, які на встановлення надгробного пам`ятника ОСОБА_3 . Проте, представник страхової компанії повідомив ОСОБА_1 , що 10000 грн. призначаються як відшкодування за встановлення надгробного пам`ятника ОСОБА_3 , а решту 50000 грн. є моральною шкодою йому та дітям через смерть ОСОБА_3 в результаті ДТП, що мала місце 24.12.2015 року. Умови вказаної угоди не передбачають виплат страхового відшкодування внаслідок ушкодження здоров`я позивача ОСОБА_1 в результаті ДТП, тому вважає, що позов підлягає задоволенню.

2. Виклад позиції відповідача.

Представник відповідача Білинова А.В. позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Стефківського В.І. не визнала, просить справу розглядати за обов`язкової участі позивача ОСОБА_1 про що зазначила у відзиві на позов від 09.08.2019 року (а.с.65-67).

Крім того, у відзиві представник відповідача зсилається на те, що 23.03.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено угоду про виконання зобов`язання за полісом №АЕ/3019199, а саме: сторонами було погоджено, що загальний розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 24.12.2015 року, в результаті якого загинула ОСОБА_3 , з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ВАЗ 21043» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , цивільна правова відповідальність якого застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з вказаним полісом, складає 60000 (шістдесят тисяч) грн.

26.03.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було перераховано позивачу ОСОБА_1 60000 (шістдесят тисяч) грн. на виконання умов угоди про виконання зобов`язання від 23.03.2019 року, про що свідчить платіжне доручення №164 від 26.03.2019 року.

Таким чином вважає, що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та позивачем ОСОБА_1 , відповідно до п. 36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було погоджено суму страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, що передбачена ст.23 вказаного Закону, умови якої виконані сторонами в повному обсязі, а саме: сплачено на користь позивача ОСОБА_1 60000 (шістдесят тисяч) грн., тому ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом №АЕ/3019199.

Також, представник відповідача вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» жодним чином не порушило прав і законних інтересів позивача, адже, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виконало свої обов`язки в повному обсязі та належним чином.

Крім того, у відзиві ОСОБА_8 звертає увагу суду на те, що представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стефківський В.І., який подав позовну заяву, не має діючої довіреності і не мав на момент подання позовної заяви, оскільки, довіреність була відкликана позивачем, а відповідні підтверджуючі документи та додаткові пояснення по справі будуть надані нею в судовому засіданні.

В запереченні на відповідь на відзив, що надійшло до Шаргородського районного суду 29.11.2019 року (а.с.154-155), представник відповідача ОСОБА_8 просила відмовити позивачу ОСОБА_1 в позовних вимогах до ТДВ СК «Альфа-Гарант» в повному обсязі, зазначила, що 23.03.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» було кладено угоду про виконання зобов`язання за полісом №АЕ/3019199, а саме: сторонами було погоджено, що загальний розмір страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 24.12.2015 року, в результаті якого загинула ОСОБА_3 , з вини водія ОСОБА_2 , цивільна правова відповідальність якого застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з полісом АЕ/3019199, складає 60000 грн.

26.03.2019 року вказану суму страхового відшкодування було перераховано ОСОБА_1 і отримано останнім.

Твердження представника позивача адвоката Стефківського В.І. про те, що угода стосується лише вимог по втраті годувальника та моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілої ОСОБА_3 не відповідає дійсності, оскільки з п.1 угоди вбачається, що її сторони погодили загальний розмір страхового відшкодування за шкоду життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, що передбачена ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і дійшли згоди, що загальна сума належного Стороні 1 та дітям Сторони 1, тобто позивачу ОСОБА_1 страхового відшкодування, за вказаним у цій угоді страховим випадком, становить 60 000 грн.

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Таким чином вважає, що оскільки, між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 , відповідно до п.36.2. ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було погоджено суму страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, що передбачена ст.23 вказаного Закону, умови якої виконані сторонами в повному обсязі, то відповідач належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за полісом №АЕ/3019199, у зв`язку із чим позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8 позов ОСОБА_1 не визнала, просила відмовити у його задоволенні з підстав, що зазначені у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Суду пояснила, що позов вважає безпідставним внаслідок того, що відповідач виконав свої зобов`язання перед позивачем за полісом №АЕ/3019199. Так, вона не оспорює, що 24.12.2015 року мала місце ДТП у с. Клекотина Шаргородського району, винуватцем якої був ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем на підставі полісу №АЕ/3019199, в результаті якої ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. В жовтні 2018 року представник позивача надіслав до відповідача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у зв`язку із ушкодженням його здоров`я під час ДТП. Розглянувши ці заяви позивача, а також, припускає, що узгодивши суму страхового відшкодування представником відповідача із позивачем у телефонному режимі, до позивача у с. Мурафу Шаргородського району було направлено представника для укладення угоди про виконання зобов`язання. Так, 23.03.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено угоду про виконання зобов`язання, яка дійсно підписувалася позивачем у с. Мурафа Шаргородського району, а представником відповідача ОСОБА_6 угода підписана у м. Києві після погодження умов та підписання угоди позивачем. ОСОБА_6 є керівником ТДВ СК «Альфа-Гарант» і особисто у с. Мурафу до позивача на підписання угоди не їздила. Хто саме був представником відповідача і направлявся для узгодження умов угоди та її підписання позивачем у с. Мурафу, їй не відомо. У преамбулі угоди дійсно зазначається про укладення угоди з метою врегулювання страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якого загинула ОСОБА_3 , дружина сторони 1 цієї угоди ОСОБА_1 , з вини водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована стороною 2 угоди ТДВ СК «Альфа-Гарант» за договором про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АЕ/3019199. Разом з тим, у означеній угоді значення має не преамбула, так як вона не містить умов угоди, які викладені у відповідних дев`яти пунктах угоди, зокрема, п.п.1, 2, які врегульовують питання страхового відшкодування ОСОБА_1 та його дітям загальний розмір страхового відшкодування на підставі п.36.2 ст.36 та ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який визначений сторонами у 60000 грн. Вона згідна із позивачем та його представниками, що умови угоди повинні бути більш конкретизованими щодо того, які види та суми страхового відшкодування увійшли у загальну суму страхового відшкодування у розмірі 60000 грн. Проте, суми страхового відшкодування по видах відшкодування не розмежовані, але зазначено, що розмір відшкодування визначений згідно із вимогами п.36.2 ст.36 та ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто вважає, що в загальну суму відшкодування ввійшли страхові відшкодування життю та здоров`ю ОСОБА_1 у зв`язку із його лікуванням, тимчасовою втратою ним працездатності, стійкою втратою ним працездатності, моральною шкодою у зв`язку із його каліцтвом та ушкодженням здоров`я і у зв`язку із смертю потерпілої ОСОБА_3 .

Крім того, представник відповідача ОСОБА_8 суду пояснила, що хоча суми страхового відшкодування ОСОБА_1 в угоді про виконання зобов`язання від 23.03.2019 року і не розмежовані, проте, вона припускає, що в загальний розмір відшкодування в сумі 60000 грн. входить: 13000 грн. за лікування ОСОБА_1 , 24804 грн. у зв`язку із стійкою втратою ОСОБА_1 працездатності, 5695,32 грн. у зв`язку із тимчасовою втратою ОСОБА_1 працездатності, 10000 грн. на надгробний пам`ятник, встановлений після смерті дружини ОСОБА_1 ОСОБА_3 , а решту суми на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (ще одному заявнику, який повідомив про ДТП і як їй відомо, є батьком загиблої ОСОБА_3 , який окремо із заявами про страхове відшкодування не звертався).

При цьому, представник відповідача зазначила, що вона не може пояснити того, що угода містить умови про відшкодування страхових виплат дітям ОСОБА_1 , так як заяви позивача про виплату страхового відшкодування не містять вимог про здійснення такого виду страхового відшкодування як у зв`язку із втратою останніми матері. Грошові кошти в сумі 60000 грн. відповідачем позивачеві сплачені 26.03.2019 року і останнім отримані та не повернуті страховику, що свідчить про те, що позивач погодився із умовами угоди від 23.03.2019 року, п.4 якої передбачає, що сума страхового відшкодування сторонами угоди повністю узгоджена і остаточна і позивач не матиме жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру та строків і порядку виплати страхового відшкодування.

Також, представник відповідача зазначила, що їй не відомо, чи уповноважений ОСОБА_1 отримувати будь-які виплати, призначені ОСОБА_9 , але виплата моральної шкоди останньому ввійшла в суму 60000 грн. з тим, що ОСОБА_9 повідомив про страховий випадок і щоб у майбутньому не звертався із заявами про страхові виплати.

Представник відповідача просить відмовити у позові.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стефківський В.І. 26.07.2019 року подав до суду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (а.с.43).

2. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Костриця В.С. 31.07.2019 року, 14.08.2019 року, 31.10.2019 року подав заяви до суду про надання справи для ознайомлення і зняття копій з документів (а.с.51, 76, 121).

3. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стефківський В.І. 06.08.2019 року подав до суду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (а.с.59, 60).

4. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стефківський В.І. 26.10.2019 року надіслав до суду заяву по суті справи відповідь на відзив відповідача від 06.08.2019 року (а.с.103-105).

5. 28.10.2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Стефківський В.І. надіслав до суду заяву з процесуальних питань заяву про надання доказів щодо правової допомоги (а.с.107).

6. Представник відповідача Білинова А.В. 30.07.2019 року на електронну адресу суду надіслала клопотання про надіслання відзиву у строки, встановлені в ухвалі суду, яку отримано перед початком судового розгляду (а.с.46).

7. Представник відповідача Білинова А.В. 09.08.2019 року подала до суду клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (а.с.63).

8. 09.08.2019 року представник відповідача Білинова А.В. надіслала до суду заяву по суті справи відзив на позовну заяву (а.с.65-67).

9. 29.11.2019 року представник відповідача Білинова А.В. надіслала до суду заяву по суті справи заперечення на відповідь на відзив (а.с.154-155).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Ухвалою суду від 16.07.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стефківський В.І., до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого провадження. Підготовче судове засідання призначено на 30.07.2019 року (а.с.40-41).

2. 30.07.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 15.08.2019 року в зв`язку із неявкою сторін у справі (а.с.49).

3. Відповідно до ухвали суду від 15.08.2019 року у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача адвоката Стефківського В.І. та представника відповідача Білинової А.В. про проведення судового розгляду цивільної справи за їх участю в ньому у режимі відеоконференції; підготовче судове засідання відкладено на 09.10.2019 року (а.с.78-79).

4. 09.10.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 31.10.2019 року в зв`язку з неможливістю сторони приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.91).

5. Відповідно до ухвали суду від 31.10.2019 року підготовче судове засідання відкладено на 11.11.2019 року в зв`язку із першим неприбуттям представника відповідача у підготовче судове засідання в режимі відеоконференції, визначено подальшу участь представників позивача адвоката Стефківського В.І. та відповідача ОСОБА_8 у судовому розгляді в режимі відеоконференції (а.с.111-112).

6. 11.11.2019 року судом закрито підготовче провадження, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05.12.2019 року та визначено дату другого судового засідання на 16.12.2019 року, задоволено клопотання представника позивача адвоката Костриці В.С. про витребування із канцелярії суду для огляду в судовому засіданні кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України, відмовлено у клопотанні адвоката Костриці В.С. про залучення третіх осіб, встановлено відповідачеві строк на подання заперечення на відзив позивача у п`ять днів, визначено подальшу участь представників позивача адвоката Стефківського В.І. та відповідача ОСОБА_8 у судовому розгляді в режимі відеоконференції, про що постановлено ухвалу (а.с.130-133).

7. 05.12.2019 року судове засідання відкладено на 16.12.2019 року в зв`язку з визнанням судом обов`язковою явки в судове засідання позивача ОСОБА_1 (а.с.159-160).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, а також докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Суд встановив, що 24.12.2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, водій автомобіля «ВАЗ-2104» з державним номерним знаком 928-85 НОМЕР_3 ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем, їдучи в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області по автодорозі сполученням Тиврів-Шаргород, в напряму до м. Шаргород Вінницької області, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , котрі рухалися в зустрічному для водія напрямку, в результаті чого ОСОБА_3 загинула на місці ДТП, а ОСОБА_1 був доставлений до ОСОБА_10 ЦРЛ.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-2104» з державним номерним знаком 928-85 НОМЕР_3 ОСОБА_2 станом на 24.12.2015 року застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант», що підтверджується Полісом №АЕ3019199 (а.с.27).

Вироком Шаргородсього районного суду від 04.07.2016 року, який набрав законної сили 05.10.2016 року, згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили від 31.10.2016 року, яке міститься в матеріалах оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи №152/292/16-к, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.13-19).

З вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_2 24.12.2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2104» з державним номерним знаком 928-85 НОМЕР_3 , що на підставі реєстраційного свідоцтва НОМЕР_4 № НОМЕР_5 належить ОСОБА_11 , їдучи в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області по автодорозі сполученням Тиврів-Шаргород, в напряму до м. Шаргород Вінницької області, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , котрі рухалися в зустрічному для водія напрямку, в результаті чого ОСОБА_3 загинула на місці ДТП, а ОСОБА_1 був доставлений до ОСОБА_10 ЦРЛ.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3 , відповідно до висновку експерта за №73 від 25.12.2015 року-26.01.2016 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми: забитих ран (2) в лівій тім`яно-потиличній ділянці, саден в лобно-тім`яній ділянці справа та зліва, на лобі по центру, на переніссі, крововиливу в м`які тканини голови в лобно-тім`яній ділянці, багатоуламкового перелому кісток склепіння та основи черепа, поширеного субарахноїдального крововиливу; закритої тупої травми грудей: перелому 1-5 ребер справа по біляхребтовій лінії; забою легень; закритого багатоуламкового перелому правого колінного суглобу; відкритого багатоуламкового перелому правого стегна в верхній третині; саден та синців тулуба, що виникли від дії твердого тупого предмета (предметів) під час автодорожньої пригоди, мають ознаки прижиттєвого походження та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і стоять в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_3 настала від отриманої сполучної травми тіла, яка ускладнилася травматичним шоком. Між смертю ОСОБА_3 і сполучною травмою у неї є причинний зв`язок. Анатомічне розташування та характер ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися від місцевої дії травмуючої сили, яка діяла в праву половину тіла в направленні ззаду наперед при умові вертикального положення тіла. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_3 слідів переїзду транспортним засобом через тіло не виявлено. При судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_3 алкоголь не виявлено, що свідчить про те, що за життя не задовго до смерті вона знаходилася в тверезому стані.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 , відповідно до висновку експерта за №137/176 від 01.02.-08.02.2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки справа; закритої тупої травми живота розриву селезінки, надриву капсули квадратної долі печінки, гематоми брижі тонкої кишки, великого чепця, передньої черевної стінки з внутрішньоочеревинною кровотечею (до 100 мл); закритого перелому правої малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_1 не були небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, за ступенем тяжкості належать до середнього ступеню тяжкості, оскільки потягли тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я; виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку ДТП 24.12.2015 року.

Згідно з випискою з карти стаціонарного хворого №7252 хірургічного відділення Шаргородської ЦРЛ на ОСОБА_1 , останній госпіталізований в хірургічне відділення після доставки з місця ДТП 25.12.2015 року з діагнозом: політравма: закрита тупа травма живота, розрив селезінки, надрив капсули квадратної долі печінки, гематоми грижі тонкої кишки, великого чепця, передньої черевної стінки. Внутрішньочеревна кровотеча гемоперитонеум. Постгеморагічна анемія. Закритий перелом лівого стегна в середній третині зміщенням уламків. Закритий перелом малогомілкової кістки справа. Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана волосистої ділянки голови. Дата поступлення хворого 25.12.2015 року; дата виписки 12.01.2015 року; хворий переводиться для подальшого лікування в МКЛ №2 м. Вінниці (а.с.20).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №332091 від 25.04.2016 року, позивачу ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання у строк до 01 травня 2017 року; дата чергового переогляду квітень 2017 року (а.с.21).

Також, судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 було встановлено стегновий інтрамедуральний стрижень, який ним було придбано за 13000 грн. у ФОП ОСОБА_12 , яка згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, є платником єдиного податку, що підтверджується рахунком-фактурою №25/500 від 13.01.2016 року, видатковою накладною №1-00000116 від 13.01.2016 року, випискою з АТ КБ «Приватбанк» від 14.01.2016 року про перерахунок коштів позивача ФОП ОСОБА_12 (а.с.22, 23, 24, 25, 26).

З повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 16.10.2018 року представника ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ОСОБА_13 Товариству з додатковою відповідальністю СК «Альфа Гарант» вбачається, що 24.12.2015 року приблизно о 23 годині 40 хвилин на автодорозі Тиврів Шаргород, в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області водій ОСОБА_2 , 20.07.1986 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21043» з державним номерним знаком НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 померла на місці, а ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до ОСОБА_10 ; потерпілі особи внаслідок ДТП ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ; загибла внаслідок ДТП ОСОБА_3 ; взаєморозрахунки не проводилися (а.с.6).

Також, судом встановлено, що 16.08.2019 року представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_13 подав до страховика ТДВ СК «Альфа Гарант» чотири заяви на виплату страхового відшкодування, зокрема: страхового відшкодування витрат на лікування в сумі 13000 грн.; страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності (за період з 24.12.2015 року по 25.04.2016 року); страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності (ІІ група інвалідності) у розмірі не менше 24804 грн.; страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою (у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю) (а.с.7, 8, 9, 10).

Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування отримані відповідачем 07.11.2018 року, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12).

Таким чином, після отримання вказаних повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяв на виплату страхового відшкодування, страховик, відповідно до вимог п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в строк не пізніше 90 днів з дня їх отримання, зобов`язаний був прийняти рішення по цих повідомленню та заявах, і у випадку визнання вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, тобто до 05.02.2019 року.

З вказаних вище заяв на виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача, та розрахунку позовних вимог, наведених у позові, вбачається, що відшкодуванню позивачеві підлягали наступні види та суми страхових виплат.

Так, згідно з п.23.1. ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звертався до відповідача із чотирма заявами про відшкодування шкоди, заподіяної його здоров`ю як потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема: шкоди, пов`язаної з лікуванням; шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності; шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності; моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він як потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я (а.с.7-10).

Заяви про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілої ОСОБА_3 , дружини позивача, останній до страховика не подавав, про що стверджував представник позивача адвокат Стефківський В.І.

До матеріалів цивільної справи заяви про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілої ОСОБА_3 , на підтвердження звернення до страховика із такою заявою, ні позивачем та його представниками, ні відповідачем не додано.

Заява позивача на виплату страхового відшкодування витрат у зв`язку із лікуванням ОСОБА_1 , які, відповідно до розрахунку, наведеного у позові, становлять 13000 грн., підтверджується проаналізованими вище доказами на придбання для встановлення стегнового інтрамедулярного стрижня вартістю 13000 грн. Вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачеві на підставі п.24.1. ст.24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заява позивача на виплату страхового відшкодування у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1 , яка, відповідно до розрахунку, наведеного у позові, становить 5695,32 грн., підтверджується проаналізованою вище випискою з карти стаціонарного хворого №7552 про перебування позивача на лікуванні у Шаргородській ЦРЛ з 25.12.2015 року по 12.01.2016 року та у період до 25.04.2016 року, коли позивачеві встановлено стійку втрату працездатності (ІІ групу інвалідності), тобто протягом 124 днів. Виходячи з розрахунку, що у період тимчасової втрати працездатності позивачем мінімальна заробітна плата становила 1378 грн. на місяць та 45,93 грн. за один день (1378:30=45,93 грн.), то виплата страхового відшкодування позивачеві у період тимчасової втрати працездатності протягом 124 днів становить: 45,93х124=5695,32 грн. Вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачеві на підставі ст.25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заява позивача на виплату страхового відшкодування у зв`язку із стійкою втратою працездатності ОСОБА_1 , яка, відповідно до розрахунку, наведеного у позові, становить 24804 грн., підтверджується проаналізованою вище судом довідкою до акту огляду МСЕК, з якої вбачається, що позивачеві було встановлено ІІ групу інвалідності 25.04.2016 року по 01.05.2017 року, з черговим переоглядом у квітні 2017 року, тобто стійка втрата працездатності позивачем охоплює період протягом року.

Пунктом 26.2. ст.26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у разі встановлення II групи інвалідності становить 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Виходячи з розрахунку, наведеного позивачем у позові, що у період стійкої втрати працездатності позивачем мінімальна заробітна плата становила 1378 грн. на місяць, то мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності ОСОБА_1 становить: 1378х18=24804 грн.

Згідно із розрахунком позивача, наведеним у позові, загальна сума страхових виплат за шкоду, заподіяну здоров`ю, становить 43499,32 грн., а саме: 13000 грн.+5695,32 грн.+24804 грн.=43499,32 грн.

Заява позивача на виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 2174,96 грн. підтверджується розрахунком позивача, наведеним у позові, а саме: 43499,32х5:100=2174,96 грн. Вказані виплати підлягають відшкодуванню позивачеві на підставі ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Щодо вказаних розрахунків виплати страхового відшкодування, які наведені представником позивача у позові, представник відповідача обґрунтованих заперечень не висловила, зокрема, ні до відзиву, ні до заперечення на відповідь на відзив, доказів на обґрунтування розрахунків страхового відшкодування, згідно із поданим позивачем заявами від 16.10.2018 року, проведених позивачеві відповідачем виплат не надала.

Суд погоджується із розрахунками належних позивачеві страхових виплат за заявами позивача на виплату страхового відшкодування витрат на лікування в сумі 13000 грн.; страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності (за період з 24.12.2015 року по 25.04.2016 року) в сумі 5695,32 грн.; страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності (ІІ група інвалідності) у розмірі не менше 24804 грн.; страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою (у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю) в сумі 2174,96 грн., що наведені його представником адвокатом Стефківським В.І. у позові, вважає їх обґрунтованими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом вище, а також такими, що ґрунтуються на вимогах наведених вище судом нормах ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З проаналізованих судом доказів, які надані до матеріалів цивільної справи позивачем, його представниками та до відзиву представником відповідача вбачається, що відповідачем залишено без реагування чотири заяви представника позивача ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_1 до відповідача про виплату страхового відшкодування шкоди, заподіяної його здоров`ю як потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема: шкоди, пов`язаної з лікуванням; шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності; шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності; моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він як потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, оскільки у строки, встановлені п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто у строки, які не можуть перевищувати 90 днів з дня отримання повідомлення про ДТП і заяв про страхове відшкодування, вказаних у заявах від 16.10.2018 року сум страхового відшкодування не виплатив.

При цьому, суд відхиляє ствердження представника відповідача ОСОБА_8 про виплату позивачеві за його заявами 60000 грн., що, на її думку підтверджується угодою про виконання зобов`язання від 23.03.2019 року, а також означену угоду від 23.03.2019 року як доказ ствердження ОСОБА_8 , з наступних мотивів.

Так, до відзиву на позовну заяву представником відповідача додано Угоду про виконання зобов`язання від 23.03.2019 року (а.с.68).

З цієї угоди вбачається, що вона укладена у м. Київ 23 березня 2019 року.

Сторонами угоди зазначені: сторона 1 ОСОБА_1 ; сторона 2 Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в особі Соніної Тетяни Віталіївни, яка діє на підставі Статуту.

На підтвердження повноважень ОСОБА_6 , яка діє на підставі Статуту від імені сторони 2, суду жодних документів на представництво не надано.

Як встановлено судом, ця Угода укладається сторонами з метою врегулювання страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якої загинула ОСОБА_3 , дружина сторони 1, з вини водія автомобіля ВАЗ 21043 з д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована стороною 2 згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АЕ/3019199, про що зазначено у преамбулі Угоди.

З преамбули угоди вбачається, що врегулювання страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якої загинула ОСОБА_3 , дружина сторони 1, здійснюється шляхом наступних умов:

«1. Сторони на підставі п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» погодили загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, що передбачена ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

2. Сторони дійшли згоди, що загальна сума належного стороні 1 та дітям сторони 1 страхового відшкодування, за вказаним у цій угоді страховим випадком становить шістдесят тисяч 60000 грн. 00 коп.»

Виходячи з аналізу вказаних пунктів Угоди вбачається, що сума страхового відшкодування в розмірі 60000 грн., яка обумовлена сторонами у цій Угоді, належить стороні 1 та дітям сторони 1 тільки за вказаним в Угоді страховим випадком.

Тоді як в преамбулі Угоди зазначено тільки один страховий випадок, який врегульовується означеною Угодою, дослідно, мовою оригіналу Угоди: «врегулювання страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якої загинула ОСОБА_3 , дружина сторони 1».

При цьому, інший страховий випадок, про який повідомив представник позивача ОСОБА_13 в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду від 16.10.2018 року, в Угоді не зазначений, як і не зазначений потерпілим ОСОБА_1 , здоров`ю якого заподіяно шкоди в результаті ДТП, оскільки в п.1 Угоди чітко зазначено про відшкодування шкоди життю та здоров`ю «потерпілого» в однині, без вказівки на шкоду, заподіяну життю потерпілої ОСОБА_3 та здоров`ю потерпілого ОСОБА_1 .

Так як у преамбулі Угоди від 23.03.2019 року та пунктах Угоди, що встановлюють підстави та розмір відшкодування не зазначено, що страхове відшкодування в розмірі 60000 грн. стосується страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якого загинула ОСОБА_3 , дружина сторони 1, а сторона 1 ОСОБА_1 отримав у результаті дорожньо-транспортної пригоди середнього ступеню тяжкості, то суд вважає припущенням ствердження представника відповідача ОСОБА_8 про те, що умови Угоди стосуються виплат позивачеві шкоди, заподіяної ушкодженням його здоров`я в результаті ДТП.

Таке ствердження, виходячи з проаналізованих преамбули та умов Угоди, викладених у пунктах Угоди, не ґрунтується на належних, допустимих, достовірних та достатніх доказах, а доказування, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях, як рішення суду, яке, відповідно до ст.263 ЦПК України, повинно бути законним та обґрунтованим.

Так, ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права… Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши п.4 означеної Угоди, у якому, як стверджує представник відповідача, позивач засвідчує, що сума страхового відшкодування, яка вказана в п.2 Угоди є остаточною і позивач не матиме жодних фінансових претензій до відповідача після виплати йому вказаної суми, суд встановив наступне.

Так, п.4 Угоди від 23.03.2019 року має наступний зміст: «4. Сторони підтверджують, що вказана в п.2 цієї угоди сума страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою, що сталась 24.12.2015 року, є остаточною. Сторона 1 не матиме жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру, строків та порядку виплати страхового відшкодування, за умови виконання стороною 2 свого зобов`язання, визначеного у п.3 Угоди».

Враховуючи, що Угода, відповідно до її преамбули, а також п.п.1, 2, які проаналізовані судом вище, стосується страхового випадку, що стався 24.12.2015 року, в результаті якого загинула ОСОБА_3 , дружина сторони 1 Угоди, то суд вважає, що ствердження ОСОБА_8 ґрунтується на довільному трактуванні цього пункту Угоди і є припущенням, що вказаний п.4 Угоди стосується усіх вимог про страхове відшкодування, які позивач може мати до відповідача, тоді як це суперечить як умовам Угоди від 23.03.2019 року, так і вимогам ч.1 ст. 626, ч.1 ст.627 ч.1 ст.628, ст.629, ч.1 ст.638 ЦК України, якими встановлено поняття договору, свободу договору, зміст договору, обов`язковість договору, укладення договору.

До того ж, суд зауважує, що представником відповідача не додано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що до страхового відшкодування в сумі 60000 грн. увійшли, крім моральної шкоди позивачеві та його дітям у зв`язку із смертю потерпілої ОСОБА_3 , також інші виплати відшкодування шкоди, передбачені ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого ОСОБА_1 ; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 ; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 ; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, так як Угода від 23.03.2019 року не містить таких умов, а будь-який розрахунок до неї, як додаток до угоди, в її умовах не зазначений.

Тоді як ствердження представника відповідача в судовому засіданні про те, які суми входять у розмір відшкодування в сумі 60000 грн. ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).

Таким чином, Угода про виконання зобов`язання від 23.03.2019 року не є, на переконання суду належним, достатнім, достовірним, допустимим доказом на підтвердження здійснення страхового відшкодування відповідачем позивачеві страхових виплат за чотирма заявами його представника від 16.10.2018 року, а є підтвердженням волевиявлення сторін договору, вільних у виборі умов договору, про відшкодування відповідачем ОСОБА_1 страхових виплат шкоди, пов`язаної із смертю потерпілої ОСОБА_3 у результаті ДТП, що сталася 24.12.2015 року, і з наведених вище підстав відхиляється судом як доказ виконання відповідачем своїх зобов`язань про відшкодування страхових виплат за поданими представником позивача ОСОБА_13 16.10.2018 року заявами.

Відтак, суд приходить до переконання, що права позивача на отримання страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого ОСОБА_1 ; шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 ; шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 ; моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, відповідно до поданих заяв від 16.10.2018 року, порушені відповідачем, тому підлягають судовому захисту.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Встановлені судом цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно із ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом ч.3 ст.1166 ЦК України, визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Згідно ст.1187 ЦК України , шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В свою чергу, страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 ЗУ «Про страхування»).

У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування.

Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч.1 ст.999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 ЗУ «Про страхування». До них пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини у цій сфері регламентує ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно із ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 24.1. ст.24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Згідно з ч.1 ст.25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Відповідно п.26.2 ст.26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить, у тому числі: у разі встановлення II групи інвалідності 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

VІ. Висновки суду

Проаналізувавши усі обставини, які становлять предмет доказування і мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими сторонами.

Враховуючи, що право позивача ОСОБА_1 на відшкодування страхових виплат шкоди, завданої здоров`ю в результаті ДТП, на підставі поданих його представником відповідачеві заяв про страхові відшкодування, з боку відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням в сумі 13000 грн.; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в сумі 5695,32 грн.; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності в сумі 24804 грн.; страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2174,96 грн., а всього 45674 (сорок п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 28 копійок.

Вказані обставини підтверджуються проаналізованими судом вище належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами.

При цьому, суд відхиляє ствердження представника відповідача у відзиві на позов про те, що до суду в інтересах позивача звернулася не уповноважена особа внаслідок того, що довіреність позивача від 07.09.2018 року на працівників ТзОВ «Компанія АВТОПОМІЧ» відкликана ОСОБА_1 , оскільки вказана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, а ґрунтується на припущеннях відповідача.

Крім того, суд відхиляє ствердження представника відповідача про те, що до страхового відшкодування в сумі 60000 грн. на підставі Угоди від 23.03.2019 року, які виплачені 26.03.2019 року (а.с.69), увійшли, крім моральної шкоди позивачеві та його дітям у зв`язку із смертю потерпілої ОСОБА_3 , також інші виплати відшкодування шкоди, передбачені ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого ОСОБА_1 ; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 ; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 ; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з каліцтвом та іншим ушкодженням здоров`я, оскільки Угода від 23.03.2019 року не містить таких умов, а будь-який розрахунок до неї, як додаток до угоди, в її умовах не зазначений, та ствердження представника відповідача в судовому засіданні про те, які суми входять у розмір відшкодування в сумі 60000 грн. ґрунтується на припущеннях, тоді як відповідачем не додано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження вказаної обставини.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частинами 1, 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Частинами 1, 2, 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При зверненні до суду з означеним позовом представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Стефківським В.І. не сплачено судовий збір, оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від його сплати.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Позивачем додано до позову довіреність від 07.09.2018 року (а.с.30); договір про надання правової допомоги від 03.07.2019 року (а.с.31) з додатком до нього (а.с.32); копію свідоцтва адвоката ОСОБА_14 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.35); ордер від 09.07.2019 року серії ЛВ №173508 (а.с.33); розрахунок робіт (наданих послуг) від 04.07.2019 року на суму 8100 грн. та від 21.10.2019 року на суму 1500 грн. (а.с.36, 108).

Також, 28.10.2019 року представником позивача адвокатом Стефківським В.І. подано до суду заяву про надання доказів щодо правової допомоги (а.с.107), яка прийнята у підготовчому судовому засіданні судом, відповідно до якої заявник зазначає, що докази про оплату ОСОБА_1 наданої йому правової допомоги в сумі 8100 грн. та 1500 грн. будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи зроблену адвокатом Стефківським В.І. заяву від 28.10.2019 року (а.с.107), питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід вирішувати у порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України, у разі подання відповідних доказів про оплату правничої допомоги.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст.3, 55 Конституції України, ст.ст.11, 16, 22, 979, 999, 1166, 1187 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про страхування», ст.ст.6, 22, 23, 24, 25, 26, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стефківський Володимир Іванович, до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 : страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням в сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в сумі 5695 (п`ять тисяч шістсот дев`яносто п`ять) гривень 32 копійки; страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності в сумі 24804 (двадцять чотири тисячі вісімсот чотири) гривні; страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 2174 (дві тисячі сто сімдесят чотири) гривні 96 копійок, а всього 45674 (сорок п`ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 28 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA6026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант», ідентифікаційний код за , місцезнаходження м. Київ, б-р Лесі Українки, 26.

Повне рішення складено 23.12.2019 року.

Суддя: