Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 599/1180/16-ц

провадження № 61-25180св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Загорського О. О., Ходоровського М. В., Фащевської Н. Є., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК Уніка») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що між ПрАТ «СК Уніка» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом від 25 травня 2015 року № АЕ/3171745 предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності володільця транспортного засобу ВАЗ 21043 державний номерний знак (далі - ДНЗ) НОМЕР_1 .

08 лютого 2016 року о 15:00 год на автомобільній дорозі Броди-Тернопіль відбулась дорожно-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу ВАЗ 21043 ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Рено» ДНЗ НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно постанови Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вказаній ДТП. Судом встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не відповідав вимогам безпеки дорожнього руху та знаходився у технічно несправному стані.

Після звернення потерпілої сторони з усіма необхідними документами до страхової компанії, позивач 26 лютого 2016 року виплатив їй відшкодування у розмірі 21 362,87 грн.

Оскільки транспортний засіб відповідача був у несправному стані, не відповідав вимогам безпеки, то позивач просив стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на свою користь 21 362,87 грн шкоди.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факту перебування сторін у договірних правовідносинах.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Уніка» задоволено; рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Уніка» 21 362,87 грн страхового відшкодування; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції про недоведеність існування між сторонами договірних правовідносин є передчасним. Матеріали справи містять витяг з полісу страхування, існування якого підтверджено і самим відповідачем. Крім того, належними та допустимими доказами підтверджено спричинення відповідачем шкоди третій особі, яку відшкодував позивач потерпілій особі. Вина ОСОБА_1 установлена, у передбаченому законом порядку, транспортний засіб відповідача знаходився у технічно несправному стані, тому відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завдана шкода підлягає стягненню з відповідача.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.

Зазначає, що витяг з полісу, який міститься у матеріалах справи не містить реквізитів документа, не завірений та не підписаний сторонами. Не погоджується із розміром завданих матеріальних збитків, оскільки протокол огляду транспортного засобу складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зазначає, що порушено порядок огляду транспортного засобу. Вказує на те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 29 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції; зупинено виконання рішення суду апеляційної інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 травня 2018 року справу № 642/9201/15-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що 08 лютого 2016 року о 15:00 год на автомобільній дорозі Броди-Тернопіль, відбулась ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ 21043 ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Рено» ДНЗ НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП і накладено адміністративне стягнення - штраф. У постанові вказано, що ОСОБА_1 вину визнав і обставин, що пом`якшують або обтяжують його вину не виявлено.

Судом установлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не відповідав вимогам безпеки дорожнього руху та знаходився у технічно несправному стані.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 указав, що постанову від 24 лютого 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупроАП він не оскаржував і штраф оплатив.

На підставі полісу № АЕ /3171745 ОСОБА_5 звернулася до страхової компанії для отримання відшкодування завданого їй внаслідок ДТП з транспортним засобом ВАЗ 21043 ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» 29 лютого 2016 року виплатило відшкодування ОСОБА_5 у сумі 21 362,87 грн, розмір завданої шкоди підтверджується страховим актом, протоколом огляду транспортного засобу, ремонтною калькуляцією.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту г) пункту 38.1.1. частини 1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанцій правильно виходив з того, що розмір завданої шкоди підтверджено належними доказами у справі, зокрема, страховим актом, протоколом огляду траспортного засобу, ремонтною калькуляцією, вина відповідача у вчиненні ДТП установлена постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 24 лютого 2016 року, яку ОСОБА_1 не оскаржив.

Посилання у касаційній скарзі на те, що розрахунок ремонту є неправильним спростовується матеріалами справи, оскільки вказані доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції.

Відповідач посилається на те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, однак апеляційний суд обгрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання, оскільки воно (клопотання) не подавалося до суду першої інстанції і відсутні посилання на поважні причини, які зумовили неподання такого клопотання до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Ухвалою ВССУ від 29 травня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

З урахуванням того, що касаційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України колегія поновлює виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. А. Стрільчук