Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 175/3155/15-ц

провадження № 61-16330св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», яка підписана представником Грицаєм Валерієм Олександровичем, на рішення апеляційного суду Дніпровського області від 20 липня 2016 рокув складі колегії суддів: Осіяна О. М., Каратаєвої Л. О., Петешенкової М. Ю.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 22 листопада 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0301/1107/88-424, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 46 500,00 доларів США, на обумовлений договором строк, зі сплатою процентів. Однак всупереч договірним зобов`язанням, у встановлені рекомендованим графіком терміни відповідачем не повернуто грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалася, а проценти нараховувалися на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав. ТОВ «Кредитні Ініціативи» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Сведбанк».

Станом на 01 липня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року у розмірі 2 209 350,36 грн, яка складається з заборгованості: за кредитом у розмірі 887 092,41 грн; по відсотках у розмірі 722 816,26 грн; пені у розмірі 599 441,69 грн.

ТОВ «Кредитні Ініціативи» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року у розмірі становить 2 209 350,36 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в складі судді: Озерянської Ж. М. від 30 листопада 2015 року позов ТОВ «Кредитні Ініціативи» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року у розмірі 2 209 350,36 грн, яка складається з заборгованості: за кредитом у розмірі 887 092,41 грн; по відсотках у розмірі 722 816,26 грн; пені у розмірі 599 441,69 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щовідбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 22 листопада 2007 року № 0301/1107/88-424 позичальником згідно якого є ОСОБА_1 Однак відповідачем погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі не здійснено.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенняи апеляційного суду Дніпровського області від 20 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року змінено в частині стягнення розміру заборгованості. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року у розмірі 894 322, 41 грн, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 512 191,26 грн; по відсотках у розмірі 277 105,05 грн; пені у розмірі 105 026,10 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано того, що згідно журналу судового засідання під час розгляду справи у суді першої інстанції, 30 листопада 2015 року представником відповідача було заявлено клопотання про застосування позовної давності. Відповідач останній платіж ним був здійснений у жовтні 2008 року, тобто ще попередньому кредитору. Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу у серпні 2015 року, про поновлення строків звернення до суду не заявляв. Отже розмір заборгованості потрібно вирахувати за три роки до моменту звернення позивача до суду, а щодо пені за один рік. Відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитним договором загальна сума щомісячного платежу становила 388 доларів США, а станом на серпень 2012 року залишок кредиту повинен був складати 24384 доларів США. Саме цю суму кредиту необхідно стягнути із відповідача. Розмір відсотків заявлений позивачем складає 34 411,27 доларів США, але із врахуванням того, що позивач не надав помісячного нарахування відсотків до 28 листопада 2012 року, а зазначив на цю дату загальну суму 21219,07 доларів США, тому із відповідача необхідно стягнути суму еквівалентну 13 192,2 доларів США. Також позивачем заявлений розмір пені за 12 місяців - 28 537,75 доларів США. Але враховуючи те, що позивач майже три роки із часу укладення договору не приймав ніяких мір щодо зменшення суми збитків, відповідач ще до цього перестав виконувати свої обов`язки за кредитним договором, а позивач звернувся до суду із позовом лише у серпні 2015 року, чим також сприяв збільшенню розміру збитків. Тому необхідно зменшити розмір неустойки і пеню необхідно стягнути у розмірі 5 000 доларів США, що еквівалентно 105 026,10 грн.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» через представника Грицая В. О. подало касаційну скаргу, в якій просило оскаржене рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилалося на те, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що існували підстави для переривання позовної давності за вимогами позивача. Оскільки у червні 2013 року ТОВ «Кредитні Ініціативи» подало позовну заяву до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_1 за кредитним договором №0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року. Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року у справі № 200/7728/13-ц позов задоволено. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року залишено без задоволення. А тому відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Вказує, що суд апеляційної інстанції безпідставно зменшив розмір пені, оскільки відсутні підстави передбачені частиною статті 551 ЦК України.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що ТОВ «Кредитні Ініціативи» оскаржує рішення апеляційного суду в частині щодо якої апеляційним судом було зменшено розмір заборгованості В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, а тому не переглядається в касаційному порядку.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що 22 листопада 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0301/1107/88-424, за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 46500 доларів США, на строк з 22 листопада 2007 року по 20 листопада 2017 року.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2. Ддоговору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації.

28 листопада 2012 року уже між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2. договору, клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору.

Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором від 22 листопада 2007 року № 0301/1107/88-424 позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .

Апеляційний суд встановив, що станом на 01 липня 2015 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року становить 2 209 350,36 грн, і складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 42 232 доларів США, що еквівалентно 887 092,41 грн; по відсотках у розмірі 34 411,27 доларів США, що еквівалентно 722 816,26 грн; пені 70 492,11 доларів США, із якої сума за останні 12 місяців складає 28 537,75 доларів США, що еквівалентно 599 441 грн. 69 коп.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2014 року у справі № 200/7728/13-ц позов задоволено. Звернуто стягнення на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,4 кв. м, житловою площею 28,3 кв. м, що належить ОСОБА_4 на праві власності в рахунок сплати боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 0301/1107/88-424 від 22 листопада 2007 року на суму 737 807,06 грн, яка складається з: за кредитом - 42 232 доларів США, що є еквівалентом 337 560,38 грн; по відсотках - 22 126,47 доларів США, що є еквівалентом 176 856,88 грн; пеня - 27 948,18 доларів США, що є еквівалентом 223 389,80 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, який відповідає ринковій вартості на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не нижче за ціну, визначену в договорі іпотеки № 0301/1107/88-424-Z-1 від 22 листопада 2007 року, тобто 64 731,09 доларів США, що в еквіваленті становить 326 892 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що позовна давність перервалася на підставі частини другої статті 264 ЦК України у зв`язку з тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося з позовом до іпотекодавця про звернення стягнення на предмети іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним.

У постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-1763цс16 зроблено висновок, що «перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або її повернув, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами».

У постанові Великої Палати від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц (провадження № 14-159цс19) зроблено висновок, що «позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі».

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що рішення апеляційного суду в оскарженій частині ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, і зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення апеляційного суду в оскарженій частині без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», яка підписана представником Грицаєм Валерієм Олександровичем , залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпровського області від 20 липня 2016 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков