ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/2170/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю представника апелянтки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/17508/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2019 року (повне судове рішення складено 22 жовтня 2019 року, суддя Мазурок О.В.) у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянтки, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 33617,56 доларів США (еквівалент - 391677,15 грн.) та 390000 грн. заборгованості за договором №CL-003/200/2005 від 17.08.2005 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 , а також судові витрати в сумі 1568,25 грн. В задоволені решті позовних вимог відмовлено.

В серпні 2018 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі №686/17508/14-ц. Заявник посилається на те, що 31 січня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як правонаступник стягувача ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «ОТП Банк», а останній, в свою чергу, є правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали Договір факторингу, згідно якого право грошової вимоги за кредитним договором №CL-003/200/2005 від 17.08.2005 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2019 року заяву задоволено. Замінено стягувача - ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у справі №686/17508/14-ц.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апелянтка вважає, що саме по собі підписання та існування наданого до суду Договору не свідчить про те, що він є належним чином виконаний сторонами та призвів до переходу права вимоги до нового кредитора. ОСОБА_2 вказує, що заявником не доведено, що виконавче провадження відкрито саме з виконання виконавчого документу, виданого по справі №686/17508/14, а прийнявши до уваги Витяг з Автоматизованої системи виконавчого провадження, суд допустив припущення щодо підстави відкритого виконавчого провадження відносно апелянтки. Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Так, заявник вказує, що всі посилання в апеляційній скарзі зводяться до формальних міркувань боржника, що заявник, на його суб`єктивну думку, не надав доказів заміни кредитора за кредитним договором боржника, проте такі пояснення не відповідають письмовим доказам та суперечать матеріалам справи. Крім того, посилання апелянта, що заявником не доведено, що виконавче провадження за №52358123 відкрито саме на підставі виконавчого листа, який видано по справі №686/17508/14, також, як вважає заявник, не може бути підставою для скасування законної ухвали суду, в якій чітко вказано замінити стягувача по справі, що повністю відповідає ч.5 ст. 442 ЦПК України.

Представник апелянтки ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник заявника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та представник ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши представника апелянта та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто 33617,56 доларів США та 390000 грн. заборгованості за договором №Cl-003/200/2005 від 17.08.2005 року, укладеним між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 , а також судові витрати в сумі 1568,25 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.60).

Встановлено, що 31.01.2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» був укладений Договір факторингу, згідно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право грошової вимоги, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (клієнту), стає кредитором за кредитним договорами (а.с.70-72).

Із витягу з Додатку №1 до цього Договору Факторингу від 31.01.2018 року слідує, що до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № №Cl-003/200/2005 від 17.08.2005 року (а.с. 73).

Постановляючи ухвалу про заміну стягувача - ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у справі №686/17508/14-ц, суд першої інстанції вірно виходив з обґрунтованості та підставності заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства. заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15 травня 2019 року у цивільній справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Положеннями ч. 1 ст. 18 ЦПК визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що перехід права вимоги за Договором факторингу від 31.01.2018 року до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не відбувся, оскільки заявником не надані докази сплати грошових коштів відповідно до п. 7 цього Договору та не надано Акту приймання-передачі реєстру боржників.

Адже ці доводи спростовуються Актом приймання-передачі реєстру боржників (а.с.101), копією платіжного доручення №2581117 від 28.02.2018 року (а.с.100) та Витягом з Додатку №1 до Договору факторингу від 31.01.2018 року (а.с.73), в якому указано ПІБ боржника ОСОБА_2 , номер кредитного договору, ідентифікаційний код боржника та суму кредитної заборгованості.

Судова колегія вважає, що ці доводи не можуть слугувати підставою для висновку про не набуття ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прав вимоги до ОСОБА_2 , оскільки правовідносини за указаним Договором факторингу виникли між клієнтом і фактором і жоден з них наразі не заявив про їх не укладення (розірвання, недійсність) у зв`язку з невиконанням умов Договору іншою стороною.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що заявником точно не вказано, якого саме виконавчого провадження стосується заміна стягувача, то колегія суддів зазначає, що фактично у своїй заяві заявник просив суд замінити стягувача (кредитора) у справі №686/17508/14-ц, де боржником виступає ОСОБА_2 . Таким чином заявник просив суд замінити стягувача в виконавчому провадженні, що відкрите відносно ОСОБА_2 і підтверджується Витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права щодо надання заявником на стадії апеляційного розгляду нових доказів є такими, що не заслуговують на увагу, адже будь - яких доказів ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на стадії апеляційного розгляду надано не було.

З огляду на вище викладене, апеляційний суд вважає, що відсутні в межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки вона постановлена судом із дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк