Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 577/3037/16-ц

провадження № 61-28047 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач -ОСОБА_3 ;

представник відповідача - адвокат Гребеник Світлана Миколаївна;

треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення апеляційного суду Сумської області від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Левченко Т. А., Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 листопада 2016 року до участі у розгляді справи третіми особами залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позовна заява мотивована тим, що йому та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 41/50 частини та 9/50 частин відповідно житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 . Спірний будинок однокімнатний, загальною площею 29,7 кв. м, житловою площею 16,1 кв. м. Зазначав, що позбавлений можливості розпоряджатись своєю власністю, оскільки у спірному будинку зареєстрована та проживає відповідач разом з бабусею ОСОБА_4 . Вказував, що він з відповідачем не є членами однієї сім`ї, між ними склалися неприязні стосунки. Спільне користування будинком є неможливим, частка відповідача є незначною, виділити її в натурі неможливо. Вважав, що єдиним варіантом вирішення питання здійснення їх права спільної часткової власності є припинення права власності відповідача на частку у спірному будинку з виплатою їй грошової компенсації вартості цієї частки.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд припинити право власності ОСОБА_3 на 9/50 частин у житловому будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 ; визнати на ним право власності на 9/50 частин у вказаному житловому будинку зі сплатою ОСОБА_3 вартості цієї частини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року у складі судді Буток Т. А. позов ОСОБА_1 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_3 на 9/50 частин у житловому будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 9/50 частин у вказаному житловому будинку та стягнуто з позивача на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості цієї частини у розмірі 18 072 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що частка ОСОБА_3 у спірному житловому будинку з господарчо-побутовими будівлями та її вартість є незначними, тому припинення права власності відповідача на цю частку не завдасть істотної шкоди її інтересам. Між співвласниками виникли неприязні відносини, що унеможливлює спільне користування спірним нерухомим майном.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволено. Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Повернуто ОСОБА_1 внесені ним на депозитний рахунок 18 072 грн на оплату вартості частки в спірному майні

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, щобудинок АДРЕСА_1 є єдиним житлом відповідача та членів її сім`ї - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в якому вони зареєстровані та постійно проживають, іншого житла на праві власності чи у користуванні відповідач не має. Тому висновок суду першої інстанції про те, що припинення права власності ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно не завдасть істотної шкоди її інтересам, є помилковим. Сума компенсації за частку відповідача у спірному житловому будинку є незначною, будь-якого іншого житла за ці кошти вона придбати не зможе. Отже, правові підстави для позбавлення відповідача права на частку у спільному майні відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 577/3037/16-ц із Конотопського міськрайонного суду Сумської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що спірний будинок, з урахуванням частки відповідача (9/50) є неподільною річчю. Частка відповідача у спірному будинку є незначною та не може бути виділена в натурі. Враховуючи те, що частка позивача (41/50) у спільній власності є значно більшою, право власності відповідача підлягає припиненню шляхом виплати їй компенсації вартості її частки. Припиненням права власності на її частку у спільному майні не порушуються права відповідача на житло.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_4 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 згідно довіреності, у якому зазначено, що доводи касаційної скарги є безпідставними, а оскаржуване судове рішення є мотивованими, законним й ґрунтується на належних та допустимих доказах, судом апеляційної інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права щодо спірних правовідносин.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що житловий будинок, площею 29,7 кв. м, житловою площею 16,1 кв. м, який розташований по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 - 41/50 частини та ОСОБА_3 - 9/50 частини (а. с. 4-6).

Згідно довідки центру надання адміністративних послуг Конотопської міської ради від 03 жовтня 2016 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а. с. 40).

Відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 953/22, складного 21 лютого 2017 року, реальна вартість житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями АДРЕСА_1 на час проведення експертизи складає 100 400 грн. Вид вартості дорівнює ринковій. Поділ даного житлового будинку в натурі відповідно до розміру часток належних співвласникам ОСОБА_1 - 41/50 частини та ОСОБА_7 - 9/50 частин, з можливістю окремого використання власниками існуючих прибудинкових споруд, неможливий (а. с. 73-84).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15 і підстав для відступлення від цієї позиції колегія суддів не знаходить, така судова практика є незмінною.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що припинення права власності на частку квартири, належну відповідачу, завдасть їй істотної шкоди та порушить принцип рівності прав співвласників, який забороняє обмеження прав одних співвласників за рахунок інших.

Апеляційний суд встановив, що у відповідача ОСОБА_3 іншого житла крім 9/50 частин у спільному житловому будинку немає, і це є єдиною житловою нерухомістю, в якій зареєстрована вона та члени її сім`ї. Позивач не довів наявність іншого житла у ОСОБА_3 .

Також позивачем не надано належних доказів на підтвердження неможливості спільного використання співвласниками житлового будинку.

Доводи позивача про неможливість виділення належної відповідачу частки у натурі в окреме жиле приміщення не є безумовною підставою для примусового припинення права власності відповідача на частину належного їй спірного будинку.

Припинення права власності власника на відповідну частку майна допускається лише за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам, тобто завдана внаслідок припинення права шкода не буде істотною. Суд апеляційної інстанції встановив істотність шкоди, яка може бути завдана відповідачу внаслідок припинення її права власності на частку у спільному майні.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, які відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта