Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 522/14274/16-ц

провадження № 61-28830св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач 1 - ОСОБА_1 ,

позивач 2 - ОСОБА_2 ,

позивач 3 - ОСОБА_3 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси у складі судді Погрібного С. О. від 28 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Кононенко Н. А., Цюри Т. В. від 08 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» (далі - ТОВ «ІНФОКС»), який в ході розгляду справи уточнили, та остаточно просили зобов`язати відповідача укласти з ними договір про надання послуг водопостачання та водовідведення відповідно до типового договору з мешканцями садівничого товариства «Ветеран» Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (далі - СТ «Ветеран»).

Позов мотивовано тим, що позивачі є власниками земельних ділянок та будинків на території СТ «Ветеран», якому постійно сплачують грошові кошти за спожиту воду від ТОВ «ІНФОКС».

У вересні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вважаючи себе співвласниками мережі водогону, звертались до ТОВ «ІНФОКС» через філію «Інфоксводоканал» з проханням укласти договори надання послуг водопостачання та водовідведення, на що отримали відповідь про можливість виконання такого підключення до водопроводу СТ «Ветеран» з наданням проектної документації та виконання технічних умов.

Посилаючись на те, що у листопаді 2015 року та червні 2016 року позивачі повторно звертались до відповідача з аналогічними заявами, проте отримали відмову останнього, у зв`язку з чим звернулись до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2017 року позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ «ІНФОКС» через філію «Інфоксводоканал» розглянути звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо укладення індивідуальних договорів на водопостачання по суті та вирішити питання укладення з позивачами договорів на водопостачання без отримання згоди товариства колективного садівництва громадян України «Ветеран».

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з порушення ТОВ «ІНФОКС» принципу рівності під час забезпечення позивачам доступу до водних ресурсів.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відхилено, апеляційну скаргу ТОВ «ІНФОКС» задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що укладення індивідуальних договорів можливо лише у разі виконання підключення системи водопостачання будинків позивачів до водомірного вузла СТ «Ветеран» відповідно до проекту, угодженого з філією «Інфоксводоканал», а також з отриманням та виконанням технічних умов.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У вересні 2017 рокуОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції і рішення апеляційного суду, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано того, що відповідач періодично призупиняє надання послуг водопостачання СТ «Ветеран», внаслідок чого порушуються права позивачів, які систематично сплачують комунальні послуги. Звертаючись у листопаді 2015 року до відповідача із заявою про надання послуг водопостачання та водовідведення, останні просили у наданій відповіді роз`яснити порядок оскарження ухваленого рішення, що було проігноровано ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал». Крім того, судами не взято до уваги то, що частина членів садового товариства розраховуються за надані послуги водопостачання безпосередньо з відповідачем, що свідчить про укладення ними індивідуальних договорів.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів

У грудні 2017 року ТОВ «ІНФОКС» подало до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що виконавцем послуг для позивачів є СТ «Ветеран», а відповідач є лише виробником послуг. Судом апеляційної інстанції правильно враховано, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не зверталися до уповноважених органів для отримання технічних умов на підключення споживачів до системи централізованого водопостачання, а тому не дотрималися вимог чинного законодавства України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 522/14274/16-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проживають на території Крижанівської сільської ради товариства колективного садівництва громадян України «Ветеран».

28 вересня 2015 року позивачі звернулися до ТОВ «ІНФОКС» через його Управління з контролю та промислового водокористування філії «Інфоксфодоканал» з колективною заявою щодо укладення з ними індивідуальних договорів надання послуг водопостачання та роз`яснення переліку необхідних документів для укладення таких договорів.

На вказану заяву 07 жовтня 2015 року відповідачем надано відповідь про можливість укладення таких договорів за умови виконання позивачами підключення системи водопостачання будинків позивачів до водомірного вузла СТ «Ветеран» відповідно до проекту, погодженого з філією «Інфоксводоканал», а також з отриманими та виконаними технічними умовами відповідно до вимог Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27 червня 2008 року № 190(далі - Правила).

11 листопада 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до філії «Інфоксводоканал» із повторною аналогічною заявою, на яку останнім надано роз`яснення щодо проведення ними необхідних дій з метою забезпечення укладення індивідуальних договорів надання послуг водопостачання.

Листом від 15 червня 2016 року позивачі повідомили відповідача про існування на території СТ «Ветеран» трубопроводу, яких проведений відповідно до технічних умов.

У відповіді філії «Інфоксводоканал» від 13 липня 2016 року зазначено, що послуги водопостачанняСТ «Ветеран» надаються відповідно до договору на послуги водопостачання, укладеного між ТОВ «ІНФОКС» через філію «Інфоксводоканал» та СТ «Ветеран». Водопостачання СТ «Ветеран» здійснюється за допомогою водопровідної мережі, яка належить останньому, у зв`язку з чим позивачі, які є співвласниками цієї мережі, а не її власниками, не можуть одноосібно нею розпоряджатися, з огляду на що заявникам запропоновано виконати підключення вказаних будинків до водомірного вузла СТ «Ветеран» відповідно до проекту, узгодженого з філією, а також з отриманими технічними умовами.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Абзацом п`ятим частини першої статті 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Абзацом п`ятим частини першої статті 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено право підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення на видачу дозволів і технічних умов на підключення споживачів до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення.

Пунктом 4.1 розділу IV Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 (далі - Правила встановлено, що для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Для одержання технічних умов замовник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення подає до виробника таких послуг відповідні документи.

Пунктами 5.6., 5.7. Правил передбачено, що до початку розробки технічної документації вузла обліку споживач повинен отримати від виробника вихідні дані, а також рекомендації щодо типу засобів обліку. Установка засобів обліку здійснюється відповідно до проекту, погодженого виробником.

З огляду на викладене, договірні відносини у сфері водопостачання та водовідведення мають свої особливості, що пов`язані із специфікою предмету договору та спеціальним порядком його укладення за наявності відповідних дозволів і технічних умов на підключення споживачів до систем централізованого питного водопостачання та водовідведення.

Суд апеляційної інстанції, не погоджуючись з висновком місцевого суду про задоволення позову, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував, що позивачами не дотримано вищевказаного порядку укладення з відповідачем договору на отримання послуг централізованого питного водопостачання та водовідведення, оскільки їхні будинки окремо не підключені до водоміру, відсутні відповідні дозволи та технічні умови, що унеможливлює укладення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 індивідуальних договорів відповідно до Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Правил.

Доводи касаційної скарги з посиланням на укладення ТОВ «ІНФОКС» з іншими членами садівничого товариства індивідуальних договорів на водовідведення та водопостачання не підтверджені належними доказами, а тому є безпідставними.

Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновку суду, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді :В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. А. Стрільчук