Справа №263/2551/19
Провадження №2/263/1175/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого - судді Папаценко П.І., за участю секретаря Коваленко В.В., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 23 квітня 2018 року о 15 год. 10 хв. він прибув до Управління патрульної поліції з метою написання скарги не деяких інспекторів патрульної поліції та уточнити місцезнаходження відповідей на раніше подані ним заяви.

Біля воріт його зустріла інспектор ОСОБА_3 та провела у хол Управління патрульної поліції, попередивши про відеофіксацію, на що він повідомив мету свого прибуття, а саме написати скаргу, в тому числі і на неї, після чого інспектор ОСОБА_3 повідомила чергову частину про те, щоб викликали інспекторів моніторингу.

Далі, через декілька хвилин в хол спустились інспектори ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з якими у нього відбувся діалог, в ході якого він сказав, що «за таку службу Вас вже давно пора було звільнити!».

В свою чергу, в якості відповіді інспектор ОСОБА_7, знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, запропонував йому заспівати для них у лазні, на що він відповів, що займається таким видом діяльності лише вдома.

Після чого, він прослідував у приміщення адміністративної практики, де разом з ним в якості превентивного заходу вирішили піти також працівники УПП м.Маріуполя ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Підійшовши до столу, де знаходилось робоче місце працівника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким він задав питання щодо відповідей на його запити.

Інспектор ОСОБА_7 знову вирішив задати питання чи буде він співати їм у лазні чи ні, на що він відповів, що вже дістав зі своєю лазнею. Після чого даний інспектор почав виривати з його рук планшет, на що він обурився.

Далі, не пояснюючи причини та законні підставі інспектор ОСОБА_7 разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_6 застосували до нього фізичну силу, поваливши його на підлогу, пробивши стінку пластика його головою.

Після чого, ОСОБА_7 наказав йому встати у колони, розставивши ноги ширше та почав проводити «поверховий огляд», не дивлячись на те, що він попросив запросити понятих. Нічого не знайшовши, ОСОБА_7 написав заяву, в якій обвинуватив його в образах та просив притягнути до відповідальності.

В свою чергу, він вимагав ознайомити його з доказами, так як він нічого не казав, нікого не ображав, але відповідь від ОСОБА_6 була незадовільною.

Далі, Інспектор ОСОБА_2 почав складати відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, а він, в свою чергу, подзвонив на лінію 102 та повідомив про неправомірні дії працівників поліції, просив відреагувати на правопорушення. По прибутті екіпажу поліції у складі поліцейських Щома та Ісаєва, які ознайомившись із його зверненням на лінію 102, ніяк не відреагували, в результаті чого інспектор ОСОБА_2 виніс відносно нього постанову за ст. 183 КУпАП, а саме за завідомо неправдивий виклик спеціальних служб.

04.07.2018 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області винесена постанова про закриття справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

06.08.2018 року Апеляційним судом Донецької області у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.07.2018 року відмовлено, а апеляційна скарга повернута потерпілому ОСОБА_13 .

Крім того, згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09.11.2018 року постанова інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі в Донецькій області ОСОБА_2 серії АА №123653 від 23.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, скасована, а дії співробітників УПП в м.Маріуполі в Донецькій області визнані неправомірними.

Перший апеляційний адміністративний суд 05.12.2018 року своєю постановою апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполь в Донецькій області ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09.10.2018 року залишено без задоволення, а вказане рішення - залишено без змін.

Вважає, що він був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності працівником патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_2 , котрий виніс відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, а також постанову за ст.183 КУпАП, нанісши йому таким чином моральну шкоду, який він оцінює у розмірі 100 000 грн., посилаючись на правові норми діючого законодавства України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 за наведеними обставинами наполягав на задоволені позову за наведеними обставинами. Крім того зазначив, що саме від неправомірних дій працівника поліції ОСОБА_2 йому нанесена моральна шкода, що полягає у тому, що він вимущений був поновляти свої порушені права у суді, останнім не була забезпечена правова допомога та не роз`яснені права під час складання адміністративного матеріалу відносно нього. Доповнив, що він супротиву не чинив, нецензурну лайку у бік працівників поліції не виказував, тому вважає, що дії працівників поліції, у тому числі інспектора ОСОБА_2 , незаконні та безпідставні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що він позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримує та просить відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи це наступним. 23.04.2018 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 прибув до будівлі УПП м.Маріуполя, маючи на меті отримати певну інформацію. В ході спілкування з працівниками поліції УПП м.Маріуполя ОСОБА_1 неодноразово висловлював бажання щодо застосування фізичної сили до працівників поліції та повідомив, що йому потрібно до сектору адміністративної практики. Так, знаходячись у секторі адміністративної практики ОСОБА_1 почав висловлюватись нецензурною лайкою у бік громадянина ОСОБА_13 , на підставі чого ОСОБА_1 був попереджений про те, що його дії протиправні та за їх вчинення передбачена адміністративна відповідальність відповідно за ст. 173 КУпАП. Після чого, керуючись Законом України «Про Національну поліцію» було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 превентивних заходів, оскільки з огляду на його поведінку, а саме висловлювання погрози, були підстави вважати, що у останнього можуть бути при собі речі, заборонені законом, або які становлять загрозу. Під час законної вимоги про проведення превентивних заходів відносно ОСОБА_1 останній почав чинити опір, внаслідок чого до нього була застосована фізична сила для досягнення результату проведення поверхневого огляду. ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього складається адміністративний протокол за ст.173 КУпАП, під час якого йому були роз`ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП. Під час складання протоколу у ОСОБА_1 неодноразово було запитано, чи він розуміє свої права, чи розуміє він, що відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення, оскільки приміщення УПП м.Маріуполя - є громадських місцем, місцем вільного доступу для громадян, де ОСОБА_1 висловлювався грубою нецензурною лайкою. Він відповів, що все зрозуміло, після чого взяв мобільний телефон та зателефонував на лінію 102, повідомивши про те, що у адміністративній будівлі УПП м.Маріуполя, розташованого по вул. Макара Мазая, 16 м.Маріуполя, відбувається свавілля відносно нього. Далі, розцінюючи дії ОСОБА_1 як завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, було прийнято рішення про розгляд справи відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП. Так, йому знову були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП, були оцінені докази , але під час складання протоколу останній вчиняв усі дії, щоб уникнути від адміністративної відповідальності, а саме поводив себе не подобаючи, тому знову було прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 119 грн. Після чого ОСОБА_1 була вручена копія постанови та роз`яснене право на оскарження. Далі. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя, де оскаржив постанову та подав позовну заяву про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 у розмірі 100 000 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Згідно ст. 23 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проте настає питання, яким чином ОСОБА_1 доводить завдану йому моральну шкоду ним, ОСОБА_2 , як поліцейським. Крім того, постанова за ст.183 КУпАП була скасована судом, будь-яких матеріальних збитків ОСОБА_1 не поніс, тому є підстави вважати те, що позов достатньо не обґрунтований, позивачем не надано жодного доказу яким чином йому була завдана моральна шкода. Також, доповнив, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Вважає, що в його діях, як посадової особи Управління патрульної поліції, протиправних дій не було, він керувався Законами України, Конституцією України та Кодексом про адміністративні правопорушення України, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

04.07.2018 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області винесена постанова про закриття за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

06.08.2018 року Апеляційним судом Донецької області у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04.07.2018 року відмовлено, а апеляційна скарга повернута потерпілому ОСОБА_13 .

Крім того, згідно рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09.11.2018 року постанова інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполі в Донецькій області ОСОБА_2 серії АА №123653 від 23.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, скасована, а дії співробітників УПП в м.Маріуполі в Донецькій області визнані неправомірними.

Перший апеляційний адміністративний суд 05.12.2018 року своєю постановою апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Маріуполь в Донецькій області ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09.10.2018 року залишено без задоволення, а вказане рішення - залишено без змін.

Згідно ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно п.2 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Згідно п.4 ст.2 цього Закону право на відшкодування шкоди, в тому числі моральної шкоди (п.5 ст.3 Закону), виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Отже, за змістом даних норм право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом та пов`язаних із розглядом справи про адміністративне правопорушення, виникає за сукупності таких обставин: 1) незаконного накладення на особу штрафу у справі про адміністративне правопорушення; 2) послідуючого закриття цієї справи.

Згідно вимог ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач взагалі не надав суду жодного належного і допустимого доказу, передбаченого ст.76 ЦПК України, який би підтверджував заподіяння йому моральної шкоди.

Окрім того, згідно ч.3 ст.19 Закону України «Про національну поліцію » шкода, завдана фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується державою, а відтак стягнення коштів можливе виключно із держави в особі Державної казначейської служби України (п.101 постанови постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Оскільки позивач наполягав на стягненні моральної шкоди саме з відповідача - поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, а не з держави в особі Державної казначейської служби України, тому за таких підстав позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,12,13,77,78,81,82,89,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 гривень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Поліцейський роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення серія НОМЕР_2, видане 04.12.2018 року, службова адреса: м .Маріуполь, вул.Макара Мазая,16 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя П.І. Папаценко