Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 727/7825/16-ц

провадження № 61-27525 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області;

третя особа: ОСОБА_3 ;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 березня 2017 року у складі судді Смотрицького В. Г. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області (далі - управління ДАБІ у Чернівецькій області) про скасування декларації по готовність об`єкта до експлуатації.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 листопада 2016 року третьою особою залучено ОСОБА_3 .

Позовна заява мотивована тим, що 11 вересня 2015 року управління ДАБІ у Чернівецькій області зареєструвало декларацію про готовність об`єкта по АДРЕСА_1 до експлуатації.

Зазначала, що на дату реєстрації декларації не існувало адреси АДРЕСА_2 , вказана адреса була присвоєна житловому будинку по АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради тільки 13 жовтня 2015 року.

Вказувала, що у декларацію внесені дані, які не відповідають дійсності та мають розбіжності. Так, ОСОБА_3 надав до управління ДАБІ у Чернівецькій області дозвіл від 12 серпня 2008 року на будівництво житлового будинку, який вже був збудований та підключений до енергоносіїв згідно документів позивача; у декларації не зазначено документа, що посвідчує право ОСОБА_3 на оренду земельної ділянки.

Також зазначала, що реєстрація вказаної декларації надала можливість ОСОБА_3 оформити право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , зведений на підставі поданих нею документів та на її кошти, чим суттєво порушено її законні права та інтереси.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд скасувати реєстрацію в управлінні ДАБІ у Чернівецькій області декларації від 11 вересня 2015 року про готовність житлового будинку по АДРЕСА_1 до експлуатації.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дії управління ДАБІ у Чернівецькій області щодо реєстрації декларації від 11 вересня 2015 року є правомірними, підстави для скасування реєстрації декларації відсутні. Також суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 у своїй заяві та декларації зазначав адресу: АДРЕСА_2, а не АДРЕСА_2 , що не свідчить про надання ним недостовірних даних. Крім того, у декларації зазначено витяг з реєстру речових прав щодо права і підстави оренди ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0558 га, що спростовує доводи позивача про те, що у декларації не зазначено документа, що посвідчує право ОСОБА_3 на оренду земельної ділянки. Судом також враховано, що ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а тому реєстрація декларації про готовність об`єкту до експлуатації не порушила права чи законні інтереси ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 березня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та вказав про те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання забудовником житлового будинку встановлено, що ОСОБА_1 , не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій зведено житловий будинок, не замовляла проектну документацію для будівництва будинку, не погоджувала та не оплачувала її виготовлення, не проводила будівництво будинку по АДРЕСА_1 . Суд апеляційної інстанції зазначив, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, оскільки, вважаючи себе власником спірного нерухомого майна та звертаючись до суду з позовом про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, позивач не врахувала, що скасування реєстрації вищевказаної декларації не призведе до відновлення її прав. Судом встановлено, що ОСОБА_3 в кінці 2016 року набув право власності на спірний житловий будинок та продав його. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно № 63224578 вбачається, що ОСОБА_4 22 грудня 2016 року зареєструвала право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 727/7825/16-ц із Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що управління ДАБІ у Чернівецькій області порушило порядок розгляду питання про реєстрацію декларації, регламентований Кабінетом Міністрів України (розпорядження від 16 травня 2014 року № 523-р), що є підставою для її скасування; суди не звернули уваги на недостовірність інформації, наданої ОСОБА_3 при поданні заяви про прийняття об`єкту по АДРЕСА_1 до експлуатації, зокрема, про початок будівництва житлового будинку у жовтні 2007 року, тоді як Шевченківським районним судом м. Чернівці від 25 червня 2014 року, яке набрало законної сили, було встановлено, що на момент надання ОСОБА_3 дозволу на будівництво житлового будинку, тобто на 12 серпня 2008 року, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 вже знаходився незавершений будівництвом житловий будинок 55 % готовності, побудований ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_3 не надано жодних доказів того, що земельна ділянка, яка знаходиться у нього в оренді та призначена для обслуговування житлового будинку, була виділена під забудову будинку. Також зазначала про відсутність в оскаржуваній декларації інформації про нежитлові приміщення: бані та вигрібної ями на території спірного домоволодіння. Вважала, що судами попередніх інстанції необґрунтовано не прийнято до уваги судові рішення з приводу спірної нерухомості від 2011 року і 2014 року, якими скасовувалось право власності ОСОБА_3 на будинок по АДРЕСА_1 .

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 14 жовтня 2006 року ОСОБА_3 була написана письмова розписка про купівлю у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 земельних ділянок площею 0,0838 га по АДРЕСА_1 , на яких знаходяться два цегляних сараї, баня та фруктові дерева за 30 тис. доларів США, за що ним сплачено аванс в сумі 5 тис. доларів США (а.с. 60).

Згідно заяви ОСОБА_1 до департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин виконавчого комітету Чернівецької міської ради та до інших уповноважених органів, засвідченої 04 червня 2007 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Половинською О. Б., ОСОБА_1 відмовилася від права користування земельною ділянкою, площею 0,0570 га по АДРЕСА_1 , не заперечує та не буде чинити ніяких перешкод з приводу передачі у користування або у власність ОСОБА_3 цієї земельної ділянки (а.с. 61).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 червня 2007 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0268 га, розташовану по АДРЕСА_1 , та отримав 16 квітня 2008 року державний акт на право власності на дану земельну ділянку (а.с. 62).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права ОСОБА_3 є орендарем земельної ділянки площею 0,0558 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди землі від 11 грудня 2009 року (а.с. 102).

01 вересня 2015 року ОСОБА_3 подав до управління ДАБІ у Чернівецькій області заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта - будівництво індивідуального житлового будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 ІІ категорії складності; 11 вересня 2015 року управління ДАБІ у Чернівецькій області зареєструвало декларацію про готовність об`єкта по АДРЕСА_1 м . Чернівці до експлуатації. (а.с. 98, 99, 100).

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 563/20 від 13 жовтня 2015 року житловому будинку було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першої статті 16 ЦК України та частиною першою статті 3 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів регулюються положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»(далі - Закон), а також Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461(далі -Порядок).

Згідно із частиною першою статті 39 Закону(в редакції, чинній на момент реєстрації оскаржуваної декларації) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I - III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 39 Закону, прийняття рішення про реєстрацію (відмову у реєстрації) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Згідно із пункту 17 Порядку (в редакції, чинній на момент реєстрації оскаржуваної декларації) реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об`єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об`єкта на безоплатній основі.

На підставі пункту 18 Порядку замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1. Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію (пункт 20 Порядку).

У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації (пункт 21 Порядку).

Пунктом 19 Порядку передбачено, що замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Відповідно до частини другої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 29 Порядку, у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанції про відсутність правових підстав для скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Установивши, що подана ОСОБА_3 до управління ДАБІ у Чернівецькій області декларація про готовність об`єкта до експлуатації відповідала вимогам статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»та пунктам 17-21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, підстави для скасування її реєстрації згідно з частиною другою статті 39-1 Закону та пункту 22 Порядку були відсутні, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що вказана декларація на законних підставах зареєстрована управлінням ДАБІ у Чернівецькій області, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування реєстрації вказаної декларації.

Безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що управління ДАБІ у Чернівецькій області зареєструвало декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, яка містила недостовірні дані, оскільки позивач не довів факт подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, що є необхідною складовою для скасування реєстрації декларації.

Посилання ОСОБА_1 про те, що на дату реєстрації декларації 11 вересня 2015 року не існувало адреси: АДРЕСА_2 , вказана адреса була присвоєна житловому будинку по АДРЕСА_1 рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради тільки 13 жовтня 2015 року, є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 у своїй заяві та декларації зазначав адресу по АДРЕСА_2, а не АДРЕСА_2 .

Посилання позивача в касаційній скарзі на рішення судів від 2011 року і 2014 року з приводу спірної нерухомості також не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не вказала, яким чином реєстрація управлінням ДАБІ у Чернівецькій області декларації про готовність спірного будинку до експлуатації порушує її права та інтереси. Крім того, позивач не врахувала, що згідно відомостей з Державного реєстру речових право на нерухоме майно власником житлового будиноку з належними до нього будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_2 , є ОСОБА_4 , яка не була залучена до участі у цій справі.

Судом апеляційної інстанції враховано, що рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання забудовником житлового будинку встановлено, що ОСОБА_1 , не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій зведено житловий будинок, не замовляла проектну документацію для будівництва будинку, не погоджувала та не оплачувала її виготовлення, не проводила будівництво будинку по АДРЕСА_1 .

За таких обставин управління ДАБІ у Чернівецькій області, здійснивши реєстрацію декларації про готовність спірного будинку до експлуатації, не порушило права чи законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки остання не є власником чи користувачем земельних ділянок на яких побудований спірний будинок та не здійснювала будівництво спірного будинку.

Інші доводи касаційної скаргизводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара