УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 385/344/16-ц

провадження № 61-24602св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Казавчин-Агро»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Казавчин-Агро» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2017 року в складі судді Панасюка І. В. та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Карпенка О. Л., Голованя А. М., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Казавчин-Агро» (далі -

ПОСП «Казавчин-Агро») про визнання договору недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власником земельної частки (паю) площею 2,3647 га. Земельну ділянку ОСОБА_1 обробляла самостійно, однак у 2015 року їй стало відомо про існування договору оренди від 16 вересня

2015 року № 775, укладеного нібито між нею та ПОСП «Казавчин-Агро».

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,3647 га, кадастровий номер :02:000:0775, укладений 16 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Казавчин-Агро», зареєстрований в Державному земельному кадастрі 25 листопада 2015 року, індексний номер 26444818.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не підписувала оспорюваний договір оренди земельної ділянки від 16 вересня 2015 року № 775, тому відповідно до статей 203, 215 ЦК України цей правочин є недійсним, оскільки волевиявлення ОСОБА_1 не було вільним, не відповідало її внутрішній волі.

У травні 2017 року ПОСП «Казавчин-Агро» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яка мотивована тим, що суд не встановив, яке право позивача порушено. Суд не врахував, що на підставі оспорюваного договору у 2015 році позивач отримала орендну плату, отже, фактично схвалила договір.

УхвалоюВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 19 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 145/2047/16-ц (провадження

№ 61-41245св18) запозовом ОСОБА_2 до СФГ «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.

Постановляючи цю ухвалу, Верховний Суд виходив з того, що є підстави для відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, крім того справа містить виключну правову проблему, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики у сфері визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, на тій підставі, що він не підписаний наймодавцем (орендодавцем).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2019 року справу

№ 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) прийнято та призначено до розгляду.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі

№ 145/2047/16-ц (провадження № 61-41245св18) свідчить, що оскаржені судові рішення у цій справі та оскаржені рішення у справі, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі)

у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК Українипровадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 385/344/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Казавчин-Агро» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Казавчин-Агро» на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат