Справа № 2-1161/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.19 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В.

- при секретарі Іванової Н.С.,

За участю представника скаржника - адвоката Златі Д.С.

представника Ренійського районного відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області Ботіка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 , діючий через свого представника Златі Д.С. (ордер серії ОД № 274191 від 07.08.2019 р.), звернувся до суду із скаргою на постанови державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кошовєй І.Ф. про встановлення тимчасового обмеження йому, як боржнику, у праві виїзду за межі України, зазначивши, що 01.08.2019 р. він вирішив перетнути державний кордон України через пункт пропуску ОКПП «Київ», де йому було відмовлено у праві виїзду у зв`язку із наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей про встановлення заборони у перетинанні кордону, встановленої постановою Ренійського районного суду Одеської області 27.11.2018 р. № 1. Заявник звернувся до Ренійського районного суду Одеської області суду, де отримав інформацію про те, що жодної постанови про тимчасове обмеження не приймалось. Враховуючи зазначену інформацію ОСОБА_1 звернувся до ДПС України було конкретизовано, що така постанова могла бути винесена в межах виконавчого провадження. Оскільки ОСОБА_1 являється стороною виконавчого провадження (боржником) у справі щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, він звернувся до Ренійського районного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області за роз`ясненнями, де йому було видано копію постанов державного виконавця від 13.11.2018 р. та 26.06.2019 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, згідно якої ОСОБА_1 було обмежено виїзд за межі України у зв`язку із наявністю заборгованості станом на 13.11.2018 р. в розмірі 173618,64 грн. та станом на 26.06.2019 р. в розмірі 134298,64 грн.

Винесену постанову скаржник, його представник вважають незаконною, такою, що протиріччить діючому законодавству, оскільки аліментна заборгованість у ОСОБА_1 склалася до 07.03.2018 р., коли ще діяла стара редакція ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому, виходячи з положень ст. 58 Конституції України, встановлена після 07.03.2018р. міра впливу на боржника не може бути застосована в даному випадку до ОСОБА_1

Представник скаржника на задоволенні скарги наполягав.

Представник Ренійського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області доводи заяви не визнав, просив у задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За п. 1 ч.9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, у т.ч. і про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Така редакція ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» була викладена шляхом внесення змін до неї Законом України від 03.07.2018р. за № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», які набрали законної сили 28.08.2018р.

До внесення вищевказаних відповідних змін п. 1 ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» був викладений і діяв у такій редакції : «За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;».

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Як виходить з копії постанов державного виконавця від 13.11.2018р. та 26.06.2019 р. виконавче провадження було відкрито за виконавчим листом №2-1161/11 від 14.11.2017р. Ренійського районного суду Одеської області про «Стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , 2003 р.н. у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2016р. до дня постановлення рішення суду, тобто до 27.06.2017р. на загальну суму боргу по аліментам на суму 200844,79 грн.

Отже, станом на 13.11.2018 р. та 26.06.2019 р. заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців у ОСОБА_1 за період часу набуття чинності змін у Законні України «Про виконавче провадження», - не було. Більш того, зазначені в оскаржуваних постановах державного виконавця суми заборгованості у розмірі 173818,64 грн. (станом на 13.11.2018 р.) та 134298,64 грн. (станом на 26.06.2019 р.) є заборгованістю, що була встановлена судом у судовому рішенні, на підставі якого було видано виконавчий лист та відкрите виконавче провадження. Так як ОСОБА_1 сплачував періодичні платежі, що підтверджується тією обставиною,що розмір заборгованості по аліментах з моменту винесення судового рішення не збільшився в рамках виконавчого провадження,то і підстав для встановлення відносно нього будь-яких обмежень не було.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Оскільки Конституція України , як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу,її норми є нормами прямої дії,суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції,а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Такі роз`яснення містяться у пунктах 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

За ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом було прийнято рішення про задоволення скарги.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 8, 58 Конституції України, ст.ст. 259-260, 267, 441, 447, 450-452 ЦПК України, ст. ст. 10, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р., -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кошовєй Ірини Федорівни від 13.11.2018 р. серії ВП № 55172505 про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, якою встановлено громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-1161/11, виданого 14.11.2017 року Ренійським районним судом Одеської області.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кошовєй Ірини Федорівни від 26.06.2019 р. серії ВП № 55172505 про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, якою встановлено громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-1161/11, виданого 14.11.2017 року Ренійським районним судом Одеської області.

Зобов`язати державного виконавця Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Кошовєй Ірину Федорівну поновити порушене право ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя К.В. Сорокін