Номер провадження 2/754/7459/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2019 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

за участю позивач ОСОБА_1

за участю представника третьої особи Харченко О. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2019 року відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено до розгляду.

Позивач обґрунтовує позовні вимог тим, що ОСОБА_3 є мамою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис 533. На сьогодні ОСОБА_4 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 . Відповідачка ОСОБА_3 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо сина материнської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує матеріально і тому позивачка змушена звернутись до суду з вказаним позовом. У зв`язку з викладеним позивачка просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.12.2019 в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 відмовилась від вимоги про призначення опікуна малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом прийнята відмова.

Позивач ОСОБА_1 в судових засіданнях підтримала позовні вимоги посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи своєчасно сповіщена у встановленому законом порядку, а саме судовою повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою реєстрації місця проживання.

Представник Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Харченко О.В. в судовому засіданні не заперечували проти позовних вимог, підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 102103/31-5046 від 07.06.2017.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 є мамою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис 533.

Дитина ОСОБА_4 на даний час проживає з бабусею ОСОБА_1 , яка піклується про нього та утримує матеріально.

Як установлено судом, ОСОБА_3 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо сина материнської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що мати дитини виконує свої обов`язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України.

Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Приймаючі рішення у справі, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами матері, приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами матері, беручі до уваги саме інтереси дитини, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_3 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_4 , оскільки вона не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ще не забезпечує належне, доброзичливе спілкування та не проявляє поваги, турботи по відношенню до сина.

Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80грн, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», статтями 150, 155, 164, 165, 180, 182-184, 191, 192 СК України, статтями 7, 12, 13, 10, 76-79, 81, 141, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 533 від 11.03.2004, державний орган, що видав: Відділ реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Деснянським РУГУ МВС України в місті Києві 27.07.2002.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , інші данні відсутні в матеріалах справи.

Треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, ідентифікаційний код: 37501695, місце знаходження за адресою: місто Київ, проспект Маяковського, 21-г.

Повний текст рішення складено та підписано 17.12.2019.

Суддя В.В. Бабко