Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Дудник Г.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області , третя особа Головне Управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Управління патрульної поліції Миколаївської області,-

ВСТАНОВИВ:
03 грудня 2018 року позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з вищевказаним позовомдо Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, в ячкому просив стягнути з ГУ ДК України Миколаївської області з рахунку ГУНП в Миколаївській області кошти у сумі 40 000 грн на його корить в якості компенсації за завдану шкоду, яка складається з реальних збитків : 29900 грн вартості втраченого товару, 3000 грн витрат на винаймання іншого транспортного засобу , 864 грн платежу за послуги спеціального майданчику, а також 6236 грн моральної шкоди .

Позовні вимоги мотивував тим, що 15 листопада 2018 року поліцейським інспектором 1 роди 1 взводу 3 батальону Патрульної поліції Миколаївської області молодшим лейтенантом поліції Фроленко А.В. безпідставно уло затримано та поставлено на спеціальний майданчик автомобіль марки "MERSEDES-BENZ 211CDI", д/н НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності , автомобілем управляв ОСОБА_3 і автомобіль був з вантажем на велику суму. При цьому поліцейським не складено на прохання водія скласти протокол та акт опису вантажу автомобіля та не пояснено належним чином причину такого затримання. Проте жодної підстави не було і немає для тимчасового обмеження пересуваннявказаного автомобіля , в зв`язку з чим ним було подано 20 листопада 2018 року звернення до УПП Миколаївської області про повернення автомобіля, складення аптку огляду та надання ксерокопії рапорта на затримання транспортног засобу.

Керівництвом УПП в Миколаївській області було надано лист від 20.11.2018 , яким підтверджено незаконність дій поліцейського Фроленко А.В. та відсутність протоколу або постанови про затримання ТЗ.

При отриманні ним автомобіля зі спеціального майданчика ним на протиправну вимогу відповідача було сплачено на рахунок ДП МВС України "Інформ-ресурси" кошти у розмрірі 864 грн , щосуперечить вимогам ст. 265-2 КУпАП .

Також при отримманні автомобіля було виявлено відсутність товару на суму 29 900 грн, а саме компьютера та принтера , про що було зазначено в розписці від 20.11.2018 року та засвідчено на фотографії.

Позивач прохав в зв`язку тим, що йому завдано реальнхзбитків та моральної шкоди незаконними діями поліцейськогго УПП в Миколаївській області , посилаючись на полложення ст.ст. 22,23,1166,1167,1173, 1174 ЦК України, ст. 8,55,56 Конституції України задвольнити його позов в повному обсязі.

Ухвалою від 05.12.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

06 червня 2019 року надійшов відзив від представника третьої особи ГУ ДКС України в миколаївській області , в якому заперечували проти задволення позовних вимог за їх недоведеністю та неможливістю вирішення позовних вимог у заявлений спосіб, адже стягнення можливо провдити лише зі спеціального рахунку на рівні ДКСУ у разі стягнення шкоди з Держави України, а не як помилково зазначає позивач.

13 березня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача ГУНП в миколаївській області про заміну відповідача на належного відповідача - Департаменту патрульної поліції . Так, відповідно до ч.1 ст. 15 ЗУ "Про Національну поліцію" територіальні органи поліції утворюють як юридичні особи публічного права в областях, м. Києва та Севастополі , так і міжрегіональні територіальні органи . Постановою КМУ від 16.09.2015 року № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів МВС" було утворено як юридичну особу публічного права Департамент патрульної поліції як межрігіональний територіальний орган Національної поліції .

Згідно Положення про Департамент патрульної поліції , затв. Наказом Національної поліції Україи від 06.11.2015 № 73 , п. 9 Департамент є юридичною особою публічного права , має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейськоїх служби України . Депрпатамент очолює начальник Департаменту патрульної поліції , який підпорядковується голові НП України.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що тимчасове затримання спірного автомобіля здійснено поліцейським УПП Миколаївської області Фроленко А.В., яке є територіальним відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Вказана заява була направлена для ознайомлення позивачеві 12.06.2019 року та оголошено переву в підготовчому засіданні до 01.10.2019 року.

Підготовче засідання 01.10.2019 року позивач просив провести у його відсутність, жодних додаткових пояснень суду не надав, свою згоду на заміну відповідача не надав- що відповідно до положень ч.2 ст. 51 ЦПК Укрраїни позбавляє суд можливості вирішити питання про заміну неналежного відповідача ,клопотання про що може бути заявлено лише позивачем .

Ухвалою суду від 01.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 грудня 2019 року .

Залучено до участі в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Миколаївській області, третя особа - ГУ ДК України Миколаївської області третю особу - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ( вул.Новозаводська 1Б/1, м.Миколаїв, 54056)

18 листопада 2019 представник третьої особи УПП в Миколаївській області надала письмові пояснення третьої особи на позов, в якому просили про відмову у його задволенні за безпідставністю вимог. Додатково звернули увагу усуд на те, що в позові не вірно визначено характер спірних відносин, відсутні докази встановлення в установленому законом порядку неправомірності дій посадових осіб УПП, а також що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки заподіювачем збитків згідно позовної заяви є службова особа управління патрульної поліції в Миколаївській області Депратаменту патрульної поліції , яке не входить до стурктури та не підпорядковується ГУНП в Миколаївській області.

У судове засідання позивач чи представник позивача не зявилися, представник позивача на кожне судове засідання надсилав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача та представники третіх осіб надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили про відмову у позові.

Суд , з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу.

Автомобіль фургон малотонажний марки "MERSEDES-BENZ 211CDI", д/н НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 .

Згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.11.2018 року , складеного поліцейським 1 взводу 1 роти 3 батальону УПП у Миколаївській області молодшого лейтенанта поліції Фроленком Артемом Володимировичем затримано в м.миколаєві , Зероснське шосе,1 вказаний автомобіль, належний позивачеві. відповідно до інформаційного порталу НАІС-розшук ТЗ.Автомобіль доставлено на спеціальний майданчик за адрсеою миколаївська область, Вітовський райрн, с.Шевченкове.

Згідно товарно-транспортної каладної, на вказаному автомобілі 15.11.2018 року здійснювалося пепевезення вантажу з м.Южний одеської області в м.Херсон.

Згідно видаткової накладної № 1721 від 14 листопада 2018 року ОСОБА_1 придбав компьютер та принтер на загальну суму 29 900 грн.

20 листопада 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до Патрульної поліції Миколаївської області про повернення автомоблія марки "MERSEDES-BENZ 211CDI", д/н НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності та просив скласти акт огляду, додати фото ТЗ і перлік речей, які перебувають у ньому.

Згідно листа від 20.11.2018 № 20723/41/16/02-2018 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області на адресу Директора Південної міжрегіональної філії ДП МВС України "Інформ-Ресурси" , за результатами первірки дій працівників УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції було встановлено , що на транспортний засіб марки "MERSEDES-BENZ 211CDI", д/н НОМЕР_1 Южненським міським судом Одеської області накладено арешт, в розшук із затриманням та дсртавленням на спеціальний майданчик цей транспортний засіб не оголошувався. Враховуючи викладене, просили повернути власнику чи водію цей автомобіль.

Згідно листа від 17.12.2018 Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області на адресу ОСОБА_1 , проведено службове розслідування за вактом безпідставного затримання та доставлення на спеціальний майданчик вказаного автомобіля молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 та викладені у скарзі факти знайшли своє підтвердження. До молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , застосовано дисциплінарне стягнення.

Згідно платіжної квитанції ОСОБА_3 сплатив 864 грн 20.11.2018 року за зберігання транспортного засобу.

20 листопала 2018 року вказаний автомобіль був повернутий уповноваженому представнику власника.

Згідно статей 19, 56 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 1, частиною третьою статті 19, статтею 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб вказаних органів лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, та причинний зв`язок між ними. Наявність чи відсутність вини посадової особи органу державної влади правового значення при цьому не має.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

За змістом пунктів 1, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року № 45, цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами.

Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Аналогічна позиція зазначена і в частині першій статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, на яку посилаються позивачі в позові.

Верховний суд у своїй практиці, виходить з того, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію» Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно ч.3 статті 19 Закону України «Про національну поліцію» держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Встановивши, що права позивача, на його думку, про що зазначено в позовній заяві, було порушено внаслідок неправомірних дій працівника УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції , на що розповсюджуються положення ст. 1174 ЦК України, проте вимоги позову заявлені до іншої юридичної особи ГУНП в Миколаївській області, тоді як така шкода повинна відшкодовуваться за рахунок держави шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України - суд доходить до висновку про відмову в задволенні позову, оскільки вимоги заявлені до неналежного відповідача.
Суд також враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛвід 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України , судові витрати покладається за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12,13, 79-81, 141, 259-265, 273 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області , третя особа Головне Управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями Управління патрульної поліції Миколаївської області- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 20 грудня 2019 року

Суддя Гуденко О.А.