Справа № 461/2663/17
Провадження № 2/461/54/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2019 року.

Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права вкладника, визнання права на відшкодування заборгованості, зобов`язання включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів в межах гарантованої суми, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 19 грудня 2013 року між ним та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір відкриття та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб із використанням платіжних карток. 19 березня 2015 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «Цікава пропозиція 2015», згідно з умовами якого ОСОБА_3 надав банку грошові кошти у сумі 124000,00 грн у формі депозиту під 17,00 % річних з терміном повернення 03 квітня 2015 року. Банком умови договору виконані не були, грошові кошти не повернені. 19 березня 2015 року рішенням НБУ ПАТ «Банк «Київська Русь» був віднесений до категорії неплатоспроможних, до установи введена тимчасова адміністрація та розпочата процедура ліквідації. 24 липня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплати коштів вкладникам банку, однак за зверненням ОСОБА_3 останній був повідомлений про невключення його до реєстру вкладників, що мають право на відшкодування гарантованої суми.

Після уточнення позовних вимог, востаннє 15 липня 2019 року, позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_3 право вкладника за договором банківського вкладу від 19 березня 2015 року, договорами від 19 грудня 2013 року та від 23 січня 2014 року;

- визнати за вкладником ОСОБА_3 право на відшкодування заборгованості за вкладом у сумі 124000,00 грн за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у межах гарантованої суми;

- зобов`язати уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у межах гарантованої суми.

10 червня 2019 року до суду надійшло клопотання уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкової І.О. про закриття провадження у справі. Свої вимоги представник банку мотивувала тим, що даний спір є публічно-правовим та відноситься до юрисдикції адміністративного суду. Аналогічна позиція викладена у висновках Великої Палати Верховного Суду.

В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь» Чернюк О.П., яка бере участь в судовому розгляді в режимі відеоконференції з Голосіївського районного суду м. Києва, клопотання про закриття провадження у справі підтримала та просила задовольнити.

Представник позивача адвокат Татух М.Д. під час судового розгляду проти задоволення клопотання заперечила. Пояснила, що відповідно до позиції Верховного Суду аналогічний спір є приватноправовим та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд вважає його підставним та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

Відповідно до частин першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Згідно з частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

19 березня 2015 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «Цікава пропозиція 2015», згідно з умовами якого ОСОБА_3 надав банку грошові кошти у сумі 124000,00 грн у формі депозиту під 17,00 % річних з терміном повернення 03 квітня 2015 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №190 Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19 березня 2015 року №61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Згідно з даним рішенням банку запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 20 березня 2015 року до 19 червня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду Волкова О.Ю. У відповідності до постанови Правління НБУ від 16 липня 2015 року №460 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 липня 2015 року №138 Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк Київська Русь та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідацію ПАТ Банк Київська Русь Волкова О.Ю.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 17 грудня 2018 року № 3382 визначено уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Стрюкову І.О.

Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на відшкодування за рахунок коштів Фонду, щодо формування реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в цих учасників виникають відповідні права та обов`язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, що становить 200000 грн.

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Аналіз зазначених норм цього Закону, дає підстави для висновку, що Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верхового Суду, викладеними у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 813/6392/15, від 13 червня 2018 року у справі № 820/12122/15, від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 243/5078/17.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Київська Русь», уповноваженої особи про визнання права та включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на викладене, судом не можуть бути визнані спроможними посилання представника позивача на цивільно-правовий характер правовідносин між сторонами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб представника ПАТ «Банк «Київська Русь» та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 258, 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права вкладника, визнання права на відшкодування заборгованості, зобов`язання включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів в межах гарантованої суми закрити.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 13 серпня 2019 року проголошено її вступну та резолютивну частини.

Повний текст ухвали виготовлений 16 серпня 2019 року

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова