2-4365/09
2-зз/465/37/19
У Х В А Л А

судового засідання

18.12.2019 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 06.06.2019 року звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, встановлених у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви вказує на те, що в межах розгляду даної справи ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року задоволено заяву про забезпечення позову, а саме накладено арешт на автомобіль марки Фольцваген Туарек, державний номер НОМЕР_1 та 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до розв`язання спору з ОСОБА_3 про повернення коштів. Копію ухвали суду від 11.11.2009 року представником відповідача ОСОБА_1 отримано в архіві суду лише 28.05.2019 року, про що свідчить розписка на відповідній заяві, що є в матеріалах справи.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в цивільному процесі була відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тому в даному випадку, вважає, що зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості не міг бути застосований. Представник заявника подала до суду заяву про вступ у справу як представника. В судових засіданнях заяву підтримала в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_3 10.2.2019 року подала до суду відзив на заяву щодо скасування заходів забезпечення позову, в якому вказує на те, що Франківським районним судом м.Львова було видано виконавчий лист №2-4365, по якому державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження. З суми боргу ОСОБА_1 було відшкодовано лише 3284,97 грн., тому просить відмовити у задоволенні даної заяви. В судових засідання позивач надала аналогічні пояснення.

В судове засідання призначене на 18.12.2019 року сторони не з`явились, подали письмові заяви про розгляд заяви без її участі, надані в судових засіданнях пояснення підтримують в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи надані в судовому засіданні пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року задоволено заяву про забезпечення позову у справі №2-4365/09. Накладено арешт на автомобіль марки Фольцваген Туарек, державний номер НОМЕР_1 та 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до розв`язання спору з ОСОБА_3 про повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2009 року Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №15814033.

Державним виконавцем 12.11.2009 року винесено постанову серії АМ №829176 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

ОСОБА_3 подала до суду 20.11.2009 року позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 боргу.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 21.12.2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на її користь 12000 дол. США, 1000 євро, 4300 англійських фунтів неповернутої позики.

Відповідно до ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову ,так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. З огляду на зміст зазначеної норми метою вжиття таких заходів є забезпечення реального виконання відповідного рішення суду.

Згідно вимог ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача ( стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та наданих в судовому засіданні пояснень учасників справи рішення суду на даний час не виконано, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників.

Згідно інформації, що міститься в Єдиному реєстрі боржників, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито три виконавчих провадження, а сам: №54760638, на підставі документа виданого Кам`янка Бузьким районним судом Львівської області, №59264092, на підставі документа виданого Кам`янка Бузьким районним судом Львівської області, №60897399, на підставі документа виданого Франківським районним судом м.Львова.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скасування заходів забезпечення позову є передчасним та таким, що може унеможливити виконання відповідного рішення суду.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 11.11.2009 року тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до розв`язання спору з ОСОБА_3 про повернення коштів.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Виконання вказаного судового рішення є стадією судового розгляду, та має пріоритет над окремими правами сторін. Суд критично оцінює доводи представника заявника, оскільки за весь цей період заявником не було вчинено жодних дій на погашення заборгованості.

Тобто, сукупність досліджених обставин справи, не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність дій божника щодо свідомого погашення заборгованості, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.149-153, 154, 158, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

У клопотанні ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мартьянова С.М.