МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Пр. №2/521/756/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Колесник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 вересня 2007 року, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надав, а ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті в сумі 117000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення кредиту до 14 вересня 2028 року, зі сплатою відсотків у розмірі 11,30% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 вересня 2007 року, ОСОБА_2 уклала із банком договір поруки, згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати як солідарний боржник по зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі.

Оскільки відповідачі ухиляються від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив суд стягнути з останніх суму заборгованості за кредитним договором №0 від 14 вересня 2007 року в розмірі 70111 доларів США 68 центів, пені у розмірі 16578, 88 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 28093,97 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 56).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 травня 2018 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» були задоволені (а.с. 80-81).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2018 року та ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2018 року заочне рішення по справі було скасовано, призначено підготовче судове засідання (а.с. 111-113, 115-117).

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 липня 2019 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2017 року залишено без змін (а.с. 191-192).

Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року строк проведення підготовчого провадження було продовжено (а.с. 204-205).

Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 214-215).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 222).

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 217-221).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання відповідачів, яким було відомо про розгляд справи, призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті. Тому суд, такі дії відповідачів відносить до таких, що суперечать вимогам ст. 43 ЦПК України, та розцінює їх як зловживання стороною своїми процесуальними правами, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що 14 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 вересня 2007 року, за умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» надав, а ОСОБА_1 отримав кредит в іноземній валюті в сумі 117000 доларів США 00 центів з кінцевим строком повернення кредиту до 14 вересня 2028 року, зі сплатою відсотків у розмірі 11,30% річних (а.с. 12-15).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 14 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №138779 від 14 вересня 2007 року, згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов`язанням ОСОБА_1 , що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору(а.с. 27).

Встановлено, що згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») (а.с. 6-11).

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язувався погашати кредит та сплачувати передбачені договором платежі шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів.

Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, однак відповідачі від виконання своїх зобов`язань ухиляються.

Через невиконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 14 вересня 2007 року у відповідачів станом на станом на 21 листопада 2017 року утворилась заборгованість перед ПАТ «УкрСиббанк», в сумі 70111 доларів США 68 центів та пені у загальному розмірі 16578 гривень 88 копійок, яка складається з: - заборгованості за кредитом - 64454, 21 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5657,47 доларів США; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 7150, 40 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 9428,48 грн.

Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №0 від 14 вересня 2007 року (а.с.29-36).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, статтею 533 ЦК передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пункт 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями.

Згідно п. 2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі - Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001 року № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином банк як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу.

Стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» дозволяє зробити висновок, що наявність у банку ліцензії на здійснення валютних операцій є достатньою підставою для здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі операцій з використання іноземної валюти як засобу платежу.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року по справі №520/10491/13-ц.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правовими наслідками порушення основного зобов`язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки.

Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобов`язання, кредитор має право вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Правовий аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припиненням права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, 11 жовтня 2017 року позивач звертався до відповідачів з вимогами про дострокове повернення кредиту в добровільному порядку, зазначив, що у випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги, банк буде змушений звернутися до суду, але останні свої зобов`язання не виконують (а.с. 37-38).

Враховуючи те, що банк звернувся до суду 27 листопада 2017 року, суд вважає, що порука не є припиненою.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Встановлено, що умовами п.п. 2.2 договору поруки №138779 від 14 вересня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною (а.с. 27).

Тому позивач має право вимагати виконання зобов`язання як від боржника, так і від поручителя.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

В процесі розгляду справи відповідачами не було надано до суду жодних доказів на підтвердження відсутності у них заборгованості перед позивачем або її погашення.

Крім того, під час розгляду справи відповідачами не було заявлено клопотання щодо проведення судово-економічної експертизи з приводу перевірки наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин, направлено на адресу відповідачів лист-вимогу про усунення порушень зобов`язання. (а.с. 39-41).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договорами та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 28093,97 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 259, 223, 264, 280, 284, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ м. Одеси, ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Малиновським РВ м. Одеси, ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (, МФО 351005, р/р НОМЕР_5 , 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12) заборгованість за кредитним договором №0 від 14 вересня 2007 року, станом на 21 листопада 2017 року в сумі 70111 (сімдесят тисяч сто одинадцять) доларів США 68 центів та пені у загальному розмірі 16578 (шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) гривень 88 копійок, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 64454, 21 доларів США;

- заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5657,47 доларів США;

- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 7150, 40 грн.;

- пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 9428,48 грн.;

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ м. Одеси, ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Малиновським РВ м. Одеси, ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (, МФО 351005, р/р НОМЕР_5 , 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12) витрати по оплаті судового збору в сумі 28093 (двадцять вісім тисяч дев`яносто три) гривні 97 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 18 грудня 2019 року.

Суддя: О.М. Сегеда