УХВАЛА

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 263/3220/16-ц

провадження № 61-30469св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2017 року в складі судді Томіліна О. М. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2019 року в складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Мироненко І. П., Пономарьової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» (далі - ТОВ «Жилье-22») звернулось до суду з позовними вимогами до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від

11 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 19 вересня 2019 року позовні вимоги ТОВ «Жилье-22» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 31 серпня 2012 року по 31 липня 2017 року в розмірі 4 984,87 грн, інфляційні витрати у розмірі

2 183,24 грн, три проценти річних у розмірі 330,82 грн за період з 01 квітня

2013 року по 30 липня 2017 року, а всього - 7 498,93грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що

ОСОБА_1 , повинен погашати заборгованість, яка утворилася перед підприємством в межах трирічного строку позовної давності, що передував дню звернення із заявою про видачу судового наказу та позовом.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу. Просив суд застосувати у справі позовну давність, проте суд врахував це лише частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 02 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 712/8916/17-ц (провадження № 61-29774св18) за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Постановляючи цю ухвалу, Верховний Суд виходив з того, що існує неоднозначна практика стосовно застосування позовної давності в наказному провадженні. Навряд чи були підстави здійснювати розширювальне тлумачення положень статті 264 ЦК і робити висновок, що подання кредитором заяви про видачу судового наказу перериває перебіг позовної давності. Колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14 та від

13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 3 вересня 2019 рокусправу № 712/8916/17-ц (провадження № 14-448цс19) прийнято та призначено до розгляду.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі

№ 712/8916/17-ц (провадження № 61-29774св18) свідчить, що оскаржені судові рішення у цій справі та оскаржені рішення у справі, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК Українипровадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду

в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 263/3220/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилье-22» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 712/8916/17-ц.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат