Ухвала

Іменем України

14 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 753/21835/18

провадження № 61-14903ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 4 000 грн щомісячно.

14 лютого 2019 ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов, у якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні з донькою та визначити способи його участі у спілкуванні з дитиною в 1-у та 3-ю суботи місяця та у день народження доньки з 12:00 до 16:00 год.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею особі, яка її подала.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги зустрічної позовної заяви не є однорідними з первісним позовом, задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, і вирішення первісного позову не вплине на правовідносини сторін щодо вимог за зустрічним позовом.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що незважаючи на те, що обидва позови випливають із сімейних відносин та стосуються питання виховання та утримання неповнолітньої доньки сторін, вирішення питання про способи участі батька у спілкуванні з дитиною ніяким чином не впливає на вирішення питання про стягнення аліментів та визначення їх розміру, оскільки аліменти утримуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина та на утриманні кого з них вона знаходиться. ОСОБА_1 не оспорює факту проживання дитини з матір`ю та не заявляє вимог про визначення місця проживання дитини з ним.

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2019 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити матеріали справи № 753/21835/18 для її розгляду разом із зустрічною позовною заявою, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позови (первісний і зустрічний) виникають з одних правовідносин, а обґрунтування звернень до суду кожної сторони є взаємопов`язаними між собою, що робить доцільним одночасний розгляд справи в одному провадженні. Одночасний розгляд первісного та зустрічного позовів у цих правовідносинах забезпечить додержання принципу пропорційності цивільного процесу, який закріплено положеннями статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України).

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Частиною третьою статті 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Повертаючи зустрічну позовну заяву особі, яка її подала, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що оскільки вимоги цієї заяви не є однорідними з первісними вимогами, задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, і вирішення первісного позову не вплине на правовідносини сторін щодо вимог за зустрічним позовом, тобто відсутні встановлені процесуальним законом підстави для спільного розгляду обох позовів, то за таких обставин прийняття зустрічного позову та об`єднання його в одне провадження з первісним є недоцільним.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Підстави вважати, що судами допущено порушення норм процесуального права, відсутні.

Відмова у прийнятті зустрічного позову не перешкоджає заявнику звернутися до суду з окремим позовом.

Відповідно до частини другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність оскаржуваних судових рішень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов