КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/14725/17

номер провадження: 22-ц/824/9153/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Яворського М.А.,

за участю секретаря - Воронової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 рокуу складі судді Заставенко М.О., у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д.Я. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заява представника ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Д.Я. мотивована тим, що 05 вересня 2017 року Дарницьким районним судом міста Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10 серпня 2017 року.

Вважав, що вказаний судовий наказ є таким, що не підлягає виконанню повністю на підставі відсутності у боржника ОСОБА_1 обов`язку сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 , відсутності у боржника зобов`язань утримувати свою доньку в грошовій формі (аліментні зобов`язання), так як ним цей обов`язок здійснюється в добровільному порядку у натуральний спосіб. Вказував, що ОСОБА_1 проживає разом з дитиною та здійснює її повне та своєчасне утримання в натуральний спосіб, а в разі потреби і в грошовій формі, тому у нього не виникають аліментні зобов`язання стосовно дитини. Зазначав, що на час подання заяви місце проживання малолітньої ОСОБА_3 не визначено, батьки спільної згоди щодо місця проживання дитини не дійшли. Наразі, між сторонами існує цивільно-правовий спір з цього питання, а саме, в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 753/15147/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з тим самим предметом спору. Остаточне рішення суду у даній справі не прийнято. За таких умов вважав, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок утримувати свою дочку у грошовій формі. Також зазначав, що з травня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким були внесені зміни до положень Сімейного кодексу України (далі - СК України) та визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Тому ОСОБА_2 не має правових підстав отримувати аліменти на свою користь.

З урахуванням наведеного, представник ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д.Я. просив до розгляду даної заяви заборонити Дарницькому районному відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві приймати судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року у справі № 753/14725/17 до виконання; у разі прийняття до виконання судового наказу Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року у справі №753/14725/17, зупинити його виконання; визнати судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року у справі № 753/14725/17 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Незвіський Д.Я. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою його заяву задовольнити та визнати судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року у справі № 753/14725/17 таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на неповне з`ясування обставини, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не надав належної оцінки тій обставині, що дитина почергово проживає з кожним із батьків, та утримується ними в межах їх фінансових та матеріальних ресурсів, що свідчить про повне й належне утримання батьком своєї дитини та виключає його обов`язок сплачувати аліменти на користь з іншого із батьків. Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано відніс регулярні витрати батька на профілактичний огляд дитини у лікувальних закладах до додаткових витрат на дитину. Зазначає, що наявність спору між батьками про визначення місця проживання дитини є обставиною, яка підтверджує, що судовий наказ Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року був виданий помилково, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_2 не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду, з 10 серпня 2017 року (а.с.21).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, наказ Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2017 року скасовано, а заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів залишено без розгляду (а.с.72-74).

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2019 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року скасовано, залишено в силі наказ Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року (а.с.140-144).

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,суд першої інстанції виходив із того, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, наявність яких судом під час розгляду заяви не встановлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до положень ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Частиною 1 ст.432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, чином цивільним процесуальним законодавством України передбачено виключний перелік підстав за яких виконавчий документ може бути визнано судом таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені у заяві представника ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Д.Я.обставини не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки наказом Дарницького районного суду міста Києва від 05 вересня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, тобто, стягнення аліментів присуджено на майбутній термін до виповнення дитині 18 років, а відтак щомісячне добровільне виконання боржником ОСОБА_1 зазначеного обов`язку у даний час не є гарантією виконання покладеного обов`язку у майбутньому, тому з метою запобігання ризиків ухилення боржника від утримання дочки не вбачається підстав для задоволення заяви.

Колегія суддів вважає, що факт періодичного проживання дитини із боржником та його участь в утриманні дитини не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки обов`язок боржника сплачувати аліменти існує та не припинений.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що дитина почергово проживає з кожним із батьків та утримується ними в межах їх фінансових та матеріальних ресурсів, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з`ясування обставини, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обгрунтованості ухвали суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Незвіського Дмитра Ярославовичазалишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 квітня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді