Справа № 323/3873/18
Провадження № 2/323/9/19
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

08.08.2019 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі - Щербині Л.Г., за участю адвоката -Барановської В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2018 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу в якій зазначає, що відповідач - ОСОБА_2 , відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів від 30.11.2017 року є власницею об`єктів нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які розташовані на одній земельній ділянці.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів домоволодіння АДРЕСА_4 складається з житлових будинків літ. А загальною площею 78,5 кв. м. та літ. Б загальною площею 91,4 кв. м.

У листопаді 2013 року, після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , знаючи, що він та його сім`я не мають власного житла у м. Запоріжжі , відповідачка запропонувала їм вселитися до будинку АДРЕСА_4

Основною умовою надання житла у користування було погашення боргів за попередню використану електроенергію у сумі 5840 грн., воду 89 грн. та газопостачання у сумі 3184 грн.

Позивач з дружиною погодились з такими умовами, відповідачка надала їм ключі від будинку і повідомила їх про намір з її боку подарувати цей будинок їхній дитині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При огляді наданого їм будинку у листопаді 2013 року було встановлено, що в ньому були відсутні газ, електроенергія та водопостачання, сам будинок захаращений сміттям, тому відповідачка наполягала на вселенні до будинку та проведенні у ньому ремонтних робіт за їх рахунок, як майже у власному будинку.

У будинку також були відсутні котел, газова колонка, плита для приготування їжі, світло, вода, туалет, батареї опалення. Необхідно також було замінити частково дах над кухнею, який протікав. Тобто це занедбане майно потребувало ремонту з метою його збереження для користування за призначенням, як житло.

Як зазначає позивач, перебування будинку у такому стані загрожувало небезпекою настання невигідних для власника майнових наслідків - будинок без опалення, з пошкодженим дахом, без догляду людиною швидко руйнується.

Цілком довіряючи відповідачці, починаючи з травня 2014 року, позивач почав вирішувати питання щодо погашення боргів та придбання обладнання у будинок (труби, газовий котел, газову колонку, батареї для опалення).

У серпні 2014 року ОСОБА_3 , як власник домоволодіння, написала заяву в ПАТ «Запоріжгаз» про проведення проектних робіт, але оплачувати відмовилась, мотивуючи тим, що будинок їх, хоча договір про перехід права власності на нього укладений не був.

Повіривши їй, кошти за проект та за підведення газу до будинку і у самому будинку, а також погашення боргу ним були сплачені повністю (7855,00 грн. та 7300,51 грн. відповідно).

Також було підключено обладнання, а саме: плиту газову, колонку, батареї опалення та газовий котел. Зазначене обладнання та його місце розташування внесені до проекту та є його невід`ємною частиною і не може бути знято без зміни проекту.

05 січня 2015 року спеціалістами ПАТ «Запоріжгаз» було проведено підключення обладнання та його пломбування.

З 21 лютого 2015 року він разом з дружиною, ОСОБА_6 та неповнолітньою донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкають у будинку за вищезазначеною адресою.

В травні 2015 року ОСОБА_3 на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2015 року отримала Свідоцтво на право власності, але і після набуття права власності договір дарування не оформила, так як забажала проведення розділу адреси за даним домоволодінням.

У серпні 2016 року вона отримала розпорядження Комунарської районної адміністрації про присвоєння адреси, але і після цього договір дарування з ними не уклала.

У жовтні 2015 року було вичищено вигрібну яму, якою 40 років користувались померлі власники будинку; на ці роботи були витрачені його власні кошти у сумі 5800 грн., а потім за 3000 грн. відкачано воду з оглядової ями у гаражі, яка стікала туди з двох будинків домоволодіння.

ОСОБА_3 коштів на оплату вказаних робіт не надавала, тому що вона наполягала на тому, щоб вони за власні кошти і в подальшому проводили ремонтні роботи, вивозили з двору сміття, сплачували борги за квартирантів (що жили в будинку до нас), мотивуючи тим, що все вони роблять для себе і наголошувала, що укладе договір дарування. Навесні 2016 року необхідно було прокласти нову каналізацію та зробити окрему вигрібну яму, так як труби згнили та не відбувався стік води. Вода збиралась у оглядовій ямі у гаражі.

Його дружина, ОСОБА_6 , неодноразово телефонувала ОСОБА_3 , повідомляла їй про проблему, але та їхати і вирішувати цю проблему відмовлялась. Тому ця робота знову виконувалась за їхні кошти і позивач винаймав робітників, яким сплачував за роботу.

Окрім того, необхідно було провести земляні роботи по укріпленню фундаменту будинку, прокладенню нової каналізації, підведенню та відведенню води до будинку, організації водостоку та терас у дворі, так як через вологість у період дощу вода затікала до будинку через дірки у стінах та стікала у погріб, розташований під кухнею.

Частково на кухні було замінено дах на суму 15 тис. грн. та повністю перенесені і замінені вхідні двері до будинку на металеві на суму 7200 грн.

Також замінено 5 вікон на металопластикові у квітні 2016 року згідно з договором на суму 15 тис. грн.

Протягом 2 років придбано матеріалів та виконано інших робіт на значну суму - 239317,00 грн., що підтверджується доданими документами про виконані роботи, придбане обладнання та матеріали, сплачені борги (додаток на 51 аркуші). Частково матеріали він вимушений був придбати на умовах кредиту.

Борги минулих років за комунальні послуги ним сплачувались тому, що без їх погашення неможливо було відновити газо-, водо- та електрообладнання, сантехніку, обладнання для влаштування опалення в будинку.

Власник домоволодіння, відповідачка у справі - ОСОБА_2 не повертає кошти, вкладені у ремонтні роботи будинку, каналізації, території домоволодіння, даху та покращення ринкової вартості будинку за вищезазначеною адресою та не вчиняє інші правочини, як обіцяла. Навіть за розподіл домоволодіння на два окремі будинки, а також за дозвільні документи на проведення ремонтних робіт в будинку сплату здійснював він, а не їх власниця.

Окрім того, на даний час обидва будинки АДРЕСА_4 виставлені на продаж, а їх власниця вимагає від них звільнити будинок в судовому порядку (справа № 333/4894/18 в Комунарському районному суді м. Запоріжжя).

Всі розмови стосовно вселення в будинок і подальшу передачу його у власність нашій родині поводились у присутності багатьох свідків.

Таким чином, позивач вважає, що між ним та відповідачкою були встановлені недоговірні зобов`язання, а саме ним були вчинені дії в майнових інтересах іншої особи, оскільки цим інтересам загрожувала небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків (ст. 1158 ЦК України) - руйнування будинку, який був взимку без опалення і взагалі без догляду.

Оскільки відповідачка схвалювала його дії, спонукаючи його виконувати реконструкцію, опоряджувальні роботи, то вважає, що вкладаючи власні кошти, він виконував підрядні роботи в будівництві як підрядник, а тому до таких відносин сторін повинні застосовуватись положення про такий договір (ч. 2 ст. 1158 ЦК).

Будівельний підряд регулюється нормами ст.ст. 875-886 ЦК України.

Ці норми передбачають, зокрема таке:

- Договір підряду укладається не тільки для нового будівництва, а й для проведення капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) будівель (зокрема житлових будинків) та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч. 2 ст. 875 ЦК);

- Матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 879 ЦК);

- Оплата робіт провадиться після прийняття замовником виконаних робіт, якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (ч. 4 ст. 879 ЦК);

- Замовник має право відмовитись від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для певної мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою (ч. 6 ст. 882 ЦК);

- Замовник у разі невиконання або неналежного виконання обов`язків за договором сплачує підряднику неустойку, визначену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення сталося не з його вини (ст. 886 ЦК).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що звичайно ставляться.

Відпоідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

В серпні 2018 року ним відповідачці було направлено пропозицію про повернення в семиденний строк з дати отримання листа витрачених коштів. Згідно до поштового повідомлення лист з пропозицією отриманий нею особисто 28 серпня 2018 року. Але на даний час, з врахуванням встановленого поштового пробігу, відповідь йому від ОСОБА_3 не надходила. Натомість надійшла позовна заява про усунення перешкод у користування власністю шляхом виселення, про яку вони зазначили вище.

З метою захисту своїх майнових прав він змушений звернутись до суду.

Позивач прохає стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати в сумі 239317,20 грн.

Представник позивача, позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримують у повному обсязі, прохають його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про місце дату та час була повідомлена у встановлений законодавством спосіб, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Також,статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що статтею 150 ЖК Української РСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Тобто, власник житла має право на вселення до житла інших осіб з урахуванням правил, які регулюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб. Основною ознакою найму (оренди) є передача однією особою (орендодавцем) іншій особі (орендарю) майна в тимчасове володіння і користування (чи тільки користування) за плату.

У відповідності до ч. 1 ст. 158 ЖК Української РСР, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Частиною першої статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_4 .

Згідно тексту позову, в якому міститься виклад обставин спору, доданих до позову доказів, а також пояснень сторони позивача, позивач разом зі своєю сім`єю в листопаді 2013 року з дозволу власника житлового будинку ОСОБА_3 - відповідача по справі, вселилися в житловий будинок АДРЕСА_4 .

Як вбачається з довідки без номеру та дати, що видана головою квартального комітету № 12, позивач разом з сім`єю проживав за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації з 21 лютого 2015 року.

Зважаючи, що в порушення вимог ч. 2 ст. 158 ЖК Української РСР між сторонами по справі не було укладено в письмовій формі договору найму жилого приміщення без реєстрації в орані місцевого самоврядування, але в силу ст. 11 ЦК України, внаслідок дій ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виникли цивільні права та обов`язки, що відповідають договору найму (оренди), як то у відповідача по справі, передати в найм (оренду) житловий будинок АДРЕСА_4 , а у позивача по справі прийняти в користування зазначений житловий будинок.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі після прийняття в користування житлового будинку АДРЕСА_4 , було укладено договори з постачальниками комунальних послуг, та на протязі 2014-2016 року було здійснено капітальний ремонт будинку (невід`ємних поліпшень майна), що у відповдності до звіту про цінку майна від 31.08.2018 року на суму 286198,00 грн.

Однак, висновок про вартість об'єкту оцінки не підтверджуються наданими в якості доказу витратними документами, так як вони складені та видані на зовсім інших осіб, з деяких неможливо встановити кому вони були видані.

У відповідності до ч. 1 ст. 778 ЦК України, наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Таким чином, закон дозволяє наймачеві вносити в майно такі зміни, які поліпшують його якість. Під поліпшенням майна слід розуміти внесення в нього додаткових удосконалень, матеріалів або обладнання, що підвищують можливість його використання і матеріальну цінність. Якщо поліпшення були зроблені з дозволу наймодавця, то наймач при відсутності в законі або договорі інших вказівок може вимагати відшкодування необхідних витрат. А тому, вартість поліпшень, зроблених наймачем без дозволу наймодавця і невіддільних від майна, відшкодуванню не підлягає, і ці поліпшення безоплатно переходять наймодавцю.

Позивачем у відповідності до процесуальних норм статей 77 і 81 ЦПК України не було надано суду доказів стосовно надання дозволу відповідачем на поліпшення майна - житлового будинку АДРЕСА_4 .

Частиною 1 ст. 1158 ЦК України передбачено, якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення. Позивачем у відповідності до процесуальних норм статей 77 і 81 ЦПК України не було надано суду доказів стосовно загрози небезпеки настання невигідних для відповідача майнових наслідків, тобто руйнування житлового будинку АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим суд не може погодитися про існування між сторонами не договірних зобов`язань.

Підрядник - особа, яка укладає договір підряду (контракт) на будівництво (проектування) об`єктів, відповідно до визначених у ньому умов виконує передбачені договором підряду (контрактом) роботи та передає їх замовникові. Законодавство, що регулює окремі види договорів підряду на капітальне будівництво, визначає як підрядників лише суб`єктів підприємницької діяльності. Обов`язковою умовоює отримання підрядником відповідної ліцензії, що передбачена Законом України «Про ліцензування деяких видів господарської діяльності».

Правила ч. 2 ст. 1158 ЦК України в силу суб`єктності не можуть застосовуватись до статей 875-886 ЦК України, так як підрядником може бути лише суб`єкт підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, а тому і відсутнє право позивача вимагати укладення договору будівельного підряду з відповідачем і обговорювати умови оплати своїх послуг.

Такий висновок зроблений судом у зв`язку з тим, що позивачем були вчинені дії, як то укладення договорів з постачальниками комунальних послуг, а потім і проведення газу з метою покращення умов проживання у житловому будинку АДРЕСА_4 .

Між тим, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення боргу такими, що не підлягають задоволенню. Висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголоення до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд запорізької області.

Учасник справи,якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Плечищева О.В.