Постанова

Іменем України

11 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 216/937/15-ц

провадження № 61-19670 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Голівер Павло Володимирович;

відповідач - Державна казначейська служба України;

представник відповідача - Голєва Наталія Вікторівна;

за участю Криворізької місцевої прокуратури № 3;

представник прокуратури - прокурор Кузьменко Сергій Віталійович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 ,Державної казначейської служби України на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року у складі судді Кузнецова Р. О. та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М, Зубакової В. П., Митрофанової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

За повідомленням про вступ прокурора у справу, до участі у розгляді справи залучено Криворізьку місцеву прокуратуру № 3 (а.с. 137, т. 1).

Позовна заява мотивована тим, що 29 березня 2006 року постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу відносно неї порушена кримінальна справа за скоєння злочину, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України; в порядку статті 115 КПК України її затримано. Постановою Довгинцевського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2006 року стосовно неї обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка постановою цього ж суду від 03 квітня 2006 року змінена на підписку про невиїзд. Крім того, цією ж постановою суду накладено арешт на її майно. Впродовж 2006-2014 років кримінальна справа розглядалась судами, неодноразово поверталась на додаткове розслідування. Постановою слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 29 грудня 2014 року кримінальне провадження № 0000895 від 08 жовтня 2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, у тому числі відносно неї, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, знято арешт з її майна та скасовано запобіжний захід. Зазначала, що у період з 29 березня 2006 року по 29 грудня 2014 вона була піддана незаконному кримінальному переслідуванню, у зв`язку з чим їй було завдано значних моральних страждань і переживань.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просила суд визначити їй грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, у розмірі 32 731 358,40 грн та стягнути цю суму з держави Україна на її користь шляхом списання Державною казначейською службою України з державного бюджету.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року, в якому ухвалою цього ж суду від 13 червня 2016 року виправлено арифметичну помилку, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 148 596 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду, шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем у встановленому законом порядку було доведено завдання їй моральної шкоди, оскільки кримінальну справу за обвинуваченням позивача було закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, тривалий час позивач була позбавлена права вільно пересуватися, зазнавала страждань через осуд громадськості, не могла повноцінно реалізувати своє право на працю. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував положення частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», взяв за основу обрахунку розміру моральної шкоди кількість днів перебування позивача під слідством та під вартою, а також розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на час звернення позивача з позовом (23 лютого 2015 року), та визначив суму моральної шкоди у розмірі 148 596 грн (1 218 грн х 122 місяці = 148 596 грн).

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилено. Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 02 червня 2016 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 , змінено, збільшено його з 148 596 грн до 176 900 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи з наведенням відповідних доказів і мотивів, обґрунтовано прийшов до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, однак не погодився із визначеним судом першої інстанції її розміром.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1 450 грн; загальний строк перебування позивача під слідством та судом становить 122 місяці, тому розмір моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, становитиме 176 900 грн (1 450 грн х 122 місяці = 176 900 грн).

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У січні 2017 року Державна казначейська служба України подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У січні 2017 року ОСОБА_1 також подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просила змінити рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та збільшити розмір відшкодування за моральну шкоду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2017 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 216/937/15-ц із Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою Державної казначейської служби України.

Зупинено виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи ОСОБА_1 , яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції визначив розмір моральної шкоди у мінімальному розміру, не врахувавши характер незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності,застосування відносно неї запобіжних заходів - взяття під варту, підписки про невиїзд, проведення незаконного обшуку та арешту майна, й виниклі у зв`язку з цим наслідки. Тому вважає, що розмір відшкодування за завдану їй моральну шкоду має бути збільшено.

Доводи Державної казначейської служби, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено факту заподіяння йому матеріальної шкоди, її розмір, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та такою шкодою та наявність вини відповідача, а тому правові підстави, на думку заявника, для відшкодування моральної шкоди, відсутні.

Відзиви на касаційні скарги не надійшли.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу від 30 березня 2006 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України, та затримано останню у порядку статті 115 КПК України за підозрою у вчиненні зазначеного злочину (а.с. 139, 140, т. 1).

Згідно з постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2006 року за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук (а.с. 142, т. 1).

31 березня 2006 року позивачу пред`явлено обвинувачення за частиною третьою статті 190 КК України (а.с. 145, 146-147, т. 1).

Постановою Довгинцевського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2006 року ОСОБА_1 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яку постановою цього ж суду від 03 квітня 2006 року змінено на підписку про невиїзд (а.с. 143-144, 149, т. 1).

Постановою старшого слідчого прокуратури м. Кривого Рогу від 08 серпня 2006 року накладено арешт на майно ОСОБА_1 (а.с. 121, т. 1).

Кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1 за частиною другою статті 190, частиною другою статті 358 КК України неодноразово направлялась до суду.

Постановами Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09 лютого 2011 року та Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу від 01 квітня 2013 року зазначену справу повернуто прокурору м. Кривого Рогу для проведення досудового розслідування (а.с. 153-226, т. 1).

Відповідно до постанови слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 29 грудня 2014 кримінальне провадження № 0000895 від 08 жовтня 2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, а також скасовано запобіжний захід та знято арешт з належного їй майна (а.с. 227-230, т. 1).

Постановою першого заступника керівника Криворізької місцевої прокуратури № 3 від 20 квітня 2016 року скасовано зазначену вище постанову від 29 грудня 2014 року з підстав її незаконності, передчасності та необґрунтованості (а.с.154, т. 2).

Постановою слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП України в Дніпропетровській області капітана поліції від 30 травня 2016 року закрито кримінальне провадження № 0000895 від 08 жовтня 2014 року, у тому числі відносно ОСОБА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27, частиною другою статті 190, частинами другою, третьою статті 358 КК України, за відсутністю складу кримінальних правопорушень (а.с.184-186, т. 2).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначала, що наведеними вище діями їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 32 731 358,40 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби Українизадоволенню не підлягають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

У частинах першій, другій та сьомій статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (тут і далі в редакції, чинній на момент закриття кримінального провадження - 30 травня 2016 року) відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, від 24 квітня 2017 року у справі № 6-2885цс16, від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що з урахуванням положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», незаконним притягненням позивача до кримінальної відповідальності їй завдано моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом апеляційної інстанції правильно застосовано положення частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та визначено розмір відшкодування моральної шкоди із урахуванням мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, у розмірі 1450 грн за 122 місяці перебування позивача під слідством і судом у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності.

Із урахуванням викладеного, суд касаційної інстанції, враховуючи встановлені у справі обставин, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що позивачеві належить до відшкодування завдана їй моральна шкода у розмірі 176 900 грн, розмір якої визначено, виходячи з мінімального розміру заробітної плати на час розгляду справи судом першої інстанції, помноженого на кількість місяців перебування позивача під слідством та судом.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції по суті вирішення спору. Судом правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належних та допустимих доказів, наданих сторонами (статті 58, 59 ЦПК України).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, рішення суду першої інстанції в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційні скарги залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 рокув незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта