ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/4429/19

провадження № 22-ц/4809/1919/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стів Оріджінал Груп»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стів Оріджінал Груп» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2019 року у складі судді Бершадської О. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стів Оріджінал Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стів Оріджінал Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зазначав, що 01 квітня 2017 року його прийнято на роботу до відповідача на посаду інженера дефектоскопіста. 03 червня 2019 року його звільнено з роботи на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. На день звільнення йому нараховано заробітну плату за період з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року у розмірі 3359 грн. 27 коп., але фактично не виплачено до цього часу. Також йому не була виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку за 45 днів з 2017 року по 2019 рік у розмірі 4701 грн. 28 коп. 25 червня 2019 року ним надіслано відповідачу претензію, яку останній отримав 01 липня 2019 року, у якій він просив виплатити зазначені суми. До претензії додав запит про надання довідки про заборгованість по заробітній платі станом на 25 червня 2019 року та компенсації за невикористану відпустку з 2017 року по 2019 рік. Проте до цього часу жодних виплат відповідачем здійснено не було, довідку не надано.

Просив стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за травень 2019 року у розмірі 3359 грн. 27 коп., грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку з 2017 року по 2019 рік у розмірі 4701 грн. 28 коп., середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати.

У відзиві на позов відповідач просив закрити провадження у справі у зв?язку з відсутністю предмету спору, оскільки позивачу, щоб отримати кошти, необхідно звернутися до адміністрації товариства, яка здійснить відповідні виплати. Зазначав, що відповідно до відомості на виплату готівки № НЗП-000006 за травень 2019 року позивачу депоновано 3360 грн. 87 коп. - заробітна плата. Відповідно до відомості на виплату готівки № НЗП-000007 за червень 2019 року позивачу депоновано 5463 грн. 54 коп. - компенсація за невикористану відпустку. Депонування за позивачем 8824 грн. 41 коп. було здійснено у зв?язку з тим, що він не звернувся до адміністрації товариства за отриманням зазначених коштів (а.с.46-47).

У ході розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що відповідач провів з ним повний розрахунок 20 серпня 2019 року. Просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток у розмірі 10716 грн.09 коп., яка після сплати податків становить 8626 грн. 45 коп. (а.с.52-53).

Також позивач подав заяву про відмову від позову в частині стягнення заробітної плати за травень 2019 року у розмірі 3359 грн. 27 коп. та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 4701 грн. 28 коп. , які він отримав 20 серпня 2019 року(а.с.54).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2019 року прийнято відмову позивача від позову в частині стягнення заробітної плати за травень 2019 року у розмірі 3359 грн. 27 коп. та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 4701 грн. 28 коп. Провадження у справі в цій частині закрито (а.с.81-82).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стів Оріджінал Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стів Оріджінал Груп» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 04 червня 2019 року по 19 серпня 2019 року у сумі 10 536 грн. 93 коп., яка обрахована без утримання податків та інших обов?язкових платежів.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що суд необґрунтовано застосував до даних правовідносин п.1.2, 2.10 Постанови правління НБУ від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», оскільки судом не враховано, що ці норми регулюють ліміт та обіг готівкових коштів, отриманих для виплат з оплатою праці в тому числі кошти, отримані в банку або в якості грошової виручки. Підтвердженням того, що товариством депоновані за позивачем кошти по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в сумі 8824 грн. 41 коп. станом на день подання позову є реєстри депонованої заробітної плати за червень, липень 2019 року. У судовому засіданні було з`ясовано, що позивачем кошти отримані 20 серпня 2019 року після подання відповідачем відзиву на позов.

Апеляційне провадження відкрито 04 грудня 2019 року, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.111). Ухвалою від 16 грудня 2019 року призначено розгляд справи на 20 грудня 2019 року (а.с.123).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін. Зазначає, що відповідачем не подано до суду доказів його відмови від отримання належних йому виплат у встановлений строк. Також не надано доказів повідомлення його відповідачем про необхідність отримання належних платежів. Наявність депонованої заробітної плати на рахунках скаржника не свідчить про належне виконання ним свого обов`язку щодо розрахунку зі звільненим працівником, оскільки відповідачем не доведено, що він був повідомлений про можливість отримання належних йому виплат. Посилання відповідача на те, що депоновані позивачу кошти були отримані за договором позики від 02 травня 2019 року є безпідставними, оскільки незрозуміло яке відношення має він та його розрахунок при звільненні до цього договору, так як в договорі позики відсутнє посилання на цільове призначення позичених коштів або їх подальше спрямування та взагалі не фігурує його ім`я (а.с.118-120).

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач з 01 квітня 2017 року по 03 червня 2019 його працював у відповідача на посаді інженера дефектоскопіста ( а.с.8).

В день звільнення 03 червня 2019 року відповідач не виплатив йому заробітну плату в сумі 8824 грн.41 коп. (а.с.47-50), яка фактично була виплачена 20 серпня 2019 року (а.с.83-84). В день звільнення позивач був на роботі, що підтверджується табелем обліку використання робочого часу (а.с.78).

Матеріалами справи підтверджується, що 13 червня 2019 року позивач подав заяву Управлінню Держпраці у Кіровоградській області про порушення його прав щодо невиплати заробітної плати в день звільнення (а.с.9). 25 червня 2019 року надіслав претензію відповідачу про виплату заборгованої заробітної плати та надання довідки про її розмір, яку відповідач отримав під розписку 01 липня 2019 року (а.с.26-28), відповідь на звернення відповідач не надав. 26 червня 2019 року позивач здав позовну заяву до суду про стягнення заборгованості, тобто дії позивача щодо вжиття заходів для отримання заборгованості із заробітної плати були послідовними.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції за правилами ст.89 ЦПК України надав належну оцінку поданим сторонами доказам та дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами відмову позивача в отриманні в день звільнення заробітної плати.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів у справі, однак підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відповідно до ст.367 ЦПК України відсутні. Суд правильно з урахуванням установлених обставин справи визначися з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, внаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стів Оріджінал Груп» залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В.Черненко