Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 359/923/16-ц

провадження № 61-15808св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач)

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2019 року у складі судді Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Фідобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги ПАТ «Фідобанк» мотивовані тим, що 06 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством (далі - ВАТ «СЕБ Банк») «СЕБ Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 712, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 55 000,00 доларів США з терміном користування кредитними коштами до 08 листопада 2027 року (включно) із сплатою відсотків в розмірі плаваючої відсоткової ставки, яка розраховується як сума LIBOR та фіксованого відсотку, який складає 6 % річних для будівництва житлового будинку на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначав, що виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Також 06 листопада 2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого відповідач несе солідарну відповідальність за виконання ОСОБА_1 зобов`язань з погашення кредитної заборгованості.

Починаючи з лютого 2015 року позичальник почав недобросовісно виконувати свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 30 серпня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 63 705,20 доларів США, та 52 925,86 грн, що разом еквівалентно 1 512 615,03 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 3 447,94 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 79 003,29 грн, строкової заборгованості за кредитом - 55 193,98 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 1 264 669,99 грн, простроченої заборгованості за відсотками - 5 039,51 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 115 471,24 грн, строкова заборгованість за відсотками - 23,77 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 544,65 грн, пені за несвоєчасне повернення кредиту - 22 289,81 грн та пені за несвоєчасне погашення відсотків -30 696,05 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2018 року у складі судді Муранової-Лесів І. В. позов ПАТ «Фідобанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором від 06 листопада 2007 року № 172 в сумі 63 705,20 доларів США та 21 895,27 грн, яка складається з: 58 641,92 доларів США - заборгованість за кредитом, 5 063,28 доларів США - заборгованість за відсотками, 21 895,27 грн - пеня, що разом відповідно до курсу Національного банку України на дату розрахунку заборгованості еквівалентно 1 481 584,42 грн.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 не виконав вимоги, викладені в ухвалі від 11 березня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, тобто не усунув її недолік щодо сплати судового збору, керуючись положеннями статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України, зауваживши при цьому, що копія ухвали Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року неодноразово направлялась супровідним листом до відома та для виконання за адресами відповідача, вказаними в апеляційній скарзі, а також адресами, наявними в матеріалах справи. 26 квітня 2019 року, 17 травня 2019 року, 03 червня 2019 року та 06 червня 2019 року до суду повернулись вищезазначені поштові відправлення, у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

При цьому апеляційний суд врахував прецедентну практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких єне допустити судовий процес у безладний рух.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У серпні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2019 року, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги, чим позбавив його права на судовий захист та права на оскарження судового рішення. Зазначає, що копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху він не отримував, а тому не знав про її постановлення. Суд апеляційної інстанції не врахував недосконалості виконання органом поштового зв`язку обов`язку щодо належного та вчасного повідомлення про надходження поштової кореспонденції та її вручення адресату, що призвело до порушення його права на апеляційне оскарження судового рішення. Вважає, що з його боку відсутні дії, які б свідчили про зловживання ним процесуальними правами. Крім того, законодавством не визнається як обов`язок сторони здійснювати моніторинг судових проваджень, в яких вона виступає учасником справи.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на надання відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом апеляційної інстанції встановлено, що не погоджуючись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, порушуючи при цьому питання про звільнення його від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2018 року залишено без руху з підстав передбачених частиною другою статті 185 ЦПК України, зокрема, не був сплачений судовий збір в розмірі 10 335,00 грн. При цьому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, виходячи з того, що заявлений позов не пов`язаний із захистом прав споживачів. Одночасно заявника повідомлено про необхідність протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали сплатити судовий збір у встановленому розмірі та за вказаними у цій ухвалі реквізитами.

Копія ухвали Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року направлялась судом на адресу, зазначену заявником у апеляційній скарзі 20 березня 2019 року та 26 квітня 2019 року, про що свідчать відбитки поштового штемпеля (а.с. 247 - 248, том 3, а.с. 1 - 3, 6 - 7, том 4). Вказані повідомлення повернулись до апеляційного суду з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2018 рокувизнано неподаною та повернуто заявникові.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 17 ЦПК України, статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно із частиною другою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Згідно із частинами першою - третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За правилами, встановленими статтею 128 ЦПК України, судова повістка, копія ухвали, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Результат аналізу змісту наведених норм дозволяє зробити висновок, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.

Такий висновок викладений і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2018 року залишено без руху з підстав передбачених частиною другою статті 185 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали, оскільки заявник не сплатив судовий збір.

Копія ухвали Київського апеляційного суду від 11 березня 2019 року направлялась судом на адресу, зазначену заявником у апеляційній скарзі 20 березня 2019 року та 26 квітня 2019 року. Вказані повідомлення повернулись до апеляційного суду з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Разом з цим у суді першої інстанції інтереси заявника представляла адвокат Самчук М. В., на адресу якої такі повідомлення не направлялись.

Апеляційний суд не мав доказів про вручення відповідачу ОСОБА_1 та його представникові ОСОБА_3 копії вказаної ухвали, направленої їм судом апеляційної інстанції супровідними листами у березні та квітні 2019 року.

Повертаючи апеляційну скаргу заявникові, суд апеляційної інстанції не врахував, що заявник не ухилявся від виконання вимог ухвали суду від 11 березня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, оскільки вказану ухвалу не отримував.

Отже, в апеляційного суду були відсутні підстави для визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 неподаною та її повернення.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з переданням справи до суду апеляційної інстанції для нового розгляду справи.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За таких обставин оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України, постановлена з порушенням норм процесуального права, що в силу частини четвертої статті 406 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на розгляд до відповідного суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статями 400, 411, 416 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 07 червня 2019 рокускасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді: В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук
М. Ю. Тітов