Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 548/1027/16-ц

провадження № 61-33573св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «АСКО-ДС»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 7 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-ДС» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 7 січня 2016 року о 15 год. 30 хв. на 5-му км. а/д Хорол - Семенівка, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з НОМЕР_1 , який належав останньому на праві приватної власності, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Toyota Camri д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, від чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а він тілесні ушкодження.

Вказував, що постановою Хорольського районного суду Полтавської області від 2 березня 2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Позивач вказував, що в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений його автомобіль Toyota Camri д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності, що заподіяло йому як матеріальну так і моральну шкоду.

Позивач вказував, що на момент зазначеної ДТП відповідальність водія автомобіля ЗАЗ д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована в Страховій компанії «АСКО ДС» згідно полісу №А1/5964605. Тому, після його звернення до CK «АСКО ДС» йому було відшкодовано страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн відповідно ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну. Однак, відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодувати завдані йому збитки відмовився, а тому матеріальна шкода становить в розмірі 19 1988, 52 грн.

Також, позивач зазначив, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я під час ДТП, які позначилися негативними змінами у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, негативні переживання; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, почуття образи, обурення, приниженої гідності; у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (проведення правових заходів та ін.), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаційних можливостей задля їх подолання. Тому, в зв`язку з тим що, винуватець не бажає в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду він не має можливості відремонтувати пошкоджений автомобіль, що виключає можливість його використання за призначенням з врахуванням того, що він являється інвалідом 2-ї групи. Позивач вказував, що, завдану йому моральну шкоду в результаті завдання йому тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасній розлад здоров`я з врахуванням душевних страждань у зв`язку із пошкодженням його майна він оцінює в розмірі 50 000 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 191 988, 52 грн матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 105 361,67 грн, моральну (не майнову) шкоду в розмірі 15 000 грн та витрати на правову допомогу в сумі 2627 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки діями відповідача, винність яких доведено в передбаченому законом порядку, майну позивача завдано шкоди, яка в повному обсязі не відшкодована страховиком, є всі підстави для часткового задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 7 червня 2017 року апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року змінено, зменшено суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 63 894,92 грн та суму витрат понесених позивачем на правову допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача до 1 838,90 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Проте, судом першої інстанції за основу розрахунку матеріальної шкоди взято висновок №34-01 від 27 січня 2016 року, який є неналежним доказом, був проведений поза межами встановленої законодавством процедури, не підтверджений в подальшому висновком експертизи. Тому при визначені розміру шкоди, яка завдана позивачу в результаті пошкодження відповідачем його майна, апеляційний суд взяв за основу звіт № 0501 від 17 січня 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 7 червня 2017 року в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат, понесених на правову допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія АСКО-ДС» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та відмовити в стягненні витрат на правову допомогу в повному обсязі.

В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_2 не оскаржує.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 7 червня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребувано справу з суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій було порушено статтю 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оскільки 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди підлягали стягненню з другого відповідача ПАТ «Страхова компанія АСКО-ДС».

Також вказував, що судами не наведено розрахунку стягнених з нього на користь позивача витрат на правову допомогу.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 7 січня 2016 року о 15 год. 30 хв. на 5-му км. а/д Хорол-Семенівка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , який належав йому на праві приватної власності, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки Toyota Camri д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, від чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а він тілесні ушкодження.

2 березня 2016 року постановою Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 було визнано винуватим у скоєнні вищезазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, а саме: за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. На звернення позивача ОСОБА_1 до CK «АСКО ДС» йому було відшкодовано страхове відшкодування в розмірі 49 490 грн відповідно ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну (згідно полісу № А1/5964605).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановивши, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 було завдано моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна; переживання фізичних незручностей при пересуванні та психологічного дискомфорту, почуття образи, обурення, приниженої гідності, виходячи з положень статті 1167 ЦК України, дійшли до висновку про наявність підстав для стягнення з винної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 15000 грн.

У касаційній скарзі не погоджуючись з даним висновком суду ОСОБА_2 вказував, що оскільки на момент зазначеного ДТП його відповідальність була застрахована у CK «АСКО ДС», що підтверджується полісом № А1/5964605, то відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з CK «АСКО ДС».

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не приймає даний довод касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З наведеної норми випливає, що відшкодування моральної шкоди страховиком відбувається лише за умови ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілого, який заявляє таку вимогу. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (стаття 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У разі відсутності доказів спричинення матеріальної шкоди здоров`ю, моральну шкоду має відшкодовувати винна особа.

До такого ж висновку прийшов Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 липня 2019 року у справі № 442/3106/14-ц (61-18785св18).

У той же час, як було встановлено судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, шкода здоров`ю ОСОБА_1 спричинена не була, що виключає можливість відшкодування йому моральної шкоди страховиком.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не наведено розрахунку витрат на правову допомогу не можуть були визнані судом прийнятними як підстава для скасування судових рішень, оскільки відповідно до частини другої статті 412 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Право на професійну правничу допомогу гарантованостаттею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтями 84, 88 ЦПК України (чинними на час ухвалення судами рішень) та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Так матеріали містять належні докази того, що позивав відповідно до Угоди № 07/16 від 5 липня 2016 року користувався послугами адвоката Садового В. В. саме в даній справі, та суд стягуючи 1 838,90 грн витрат понесених позивачем на правову допомогу виходив з наданого адвокатом розрахунку, зменшивши суму пропорційно до задоволених вимог (а.с. 54, 87, 184).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що ним порушено норми матеріального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 20 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 7 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. П. Штелик