АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року

м. Чернівці

справа № 715/1018/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 9 жовтня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Маковійчук Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила:

- усунути від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1502 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в селі Молодія Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер :01:001:0291 та земельну ділянку площею 0,5761 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Молодійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер :01:001:0038.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була її троюрідною сестрою. Померла перебувала у безпорадному стані, за життя постійно хворіла. У 2001 році медико-соціальна експертна комісія визнала ОСОБА_4 довічно непрацездатною по другій групі інвалідності та загальному захворюванню. Позивачка майже щодня навідувалася до померлої та доглядала її, готувала їсти, прала, поралася на городі, проводила поточний ремонт будинку, підтримувала її матеріально, супроводжувала її постійно до лікарні.

Вказує на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніякої допомоги померлій ОСОБА_4 не надавали, хоча про важкий стан здоров`я ОСОБА_4 їм було відомо.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 9 жовтня 2019 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не було доведено, що спадкодавець ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані, була безпомічною, неспроможною своїми силами через її похилий вік та наявні у неї хвороби, фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, та у зв`язку з чим остання потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що суд належним чином не встановив обставини справи та помилково оцінив показання свідків.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 подали відзиви на апеляційну скаргу.

Посилаються на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є помилковими.

Вважали, що суд першої інстанції дав належну оцінку показанням свідків у справі та зробив правильний висновок про недоведеність позовних вимог.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.17 т.1).

ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 20 лютого 2019 року №36 (а.с.44 т.1).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1502 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в селі Молодія, Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер :01:001:0291 та земельну ділянку площею 0,5761 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Молодійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер :01:001:0038, що підтверджується інформаційною довідкою №153806096 від 24 січня 2019 року, державним актом серії ЯБ №142763659 від 25 липня 2006 року та інформаційною довідкою №153801192 від 24 січня 2019 року (а.с.59,61,64 т.1).

23 жовтня 2018 року приватним нотаріусом заведено спадкову справу №154/2018 (а.с.97-128).

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 , яка була тіткою спадкодавця ОСОБА_9

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є спадкоємцями третьої черги.

ОСОБА_1 є спадкоємицею п`ятої черги, як троюрідна сестра спадкодавця.

Згідно архівної довідки №164 від 20 березня 2019 року виданої Державним архівом Чернівецької області, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.23 т.1).

Відповідно до архівної довідки №278 від 2 травня 2019 року, виданої Державним архівом Чернівецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 народилась донька - ОСОБА_14 (а.с.25 т.1).

Таким чином, рідна бабуся ОСОБА_1 , ОСОБА_15 та ОСОБА_10 були рідними сестрою та братом.

Відповідно до архівної довідки №165 від 20 березня 2019 року, виданої Державним архівом Чернівецької області, ОСОБА_10 одружився з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.165 т.1)

Як вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_2 , ОСОБА_18 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якої є ОСОБА_10 та ОСОБА_17 (а.с.21 т.1).

Згідно довідки РАЦСу від 21 березня 2019 року №1712/15.1-04-30 шлюб між ОСОБА_20 та ОСОБА_18 зареєстровано 12 лютого 1949 року (а.с.20 т.1).

ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується довідкою РАЦСу від 21 березня 2019 року №1711/15.1-04-30 (а.с.19 т.1).

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 , 22 жовтня 1967 року уклала шлюб з ОСОБА_9 (а.с.18 т.1).

ОСОБА_4 перебувала на «Д» обліку через різні хвороби, що підтверджується витягом з амбулаторної карти №250.06 (а.с.45 т.1).

У 1999 році ОСОБА_4 видалили праве око, що підтверджується медичним висновком (а.с.46 т.1).

ОСОБА_4 у 2001 році медико-соціальною експертною комісією визнана довічно непрацездатною та встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується довідкою серії 2-18АГ №219769 (а.с.47 т.1).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що правило абзацу 2 частини 3 статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_4 за життя була у безпорадному стані, не могла самостійно забезпечити умови свого життя та потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не оцінив належним чином показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та інші письмові докази.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Правило частини 5 статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2018 року у справі № 686/1604/16-ц (провадження № 61-5343св18), від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах 1 та 2 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таку правову позицію Верховний Суд виклав в постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 566/909/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою не доведено факт ухилення відповідачів від надання допомоги ОСОБА_4 , винної поведінки останніх , потребу спадкодавця у допомозі саме відповідачів.

Зокрема позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 потребувала сторонньої допомоги, а якщо потребувала - зверталася за такою допомогою до відповідачів у справі. Також не підтверджено факт ухилення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від надання такої допомоги спадкодавцю.

Апеляційний суд вважає, що аналіз показань вказаних вище свідків вказує на те, що ОСОБА_4 за життя не була у безпорадному стані, могла самостійно забезпечити умови свого життя та не потребувала стороннього догляду.

Зокрема свідки дали суду показання про те, що покійна ОСОБА_4 до дня смерті сама готувала собі їжу та купляла продукти харчування, поралася по господарству, робила дрібний ремонт, обробляла город, ходила в лікарню та в аптеку за ліками, їздила на ринок де торгувала овочами, які сама вирощувала, ходила в місцеву церкву де співала в хорі, відвідувала місцевий монастир де і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновок медико-соціальної комісії про визнання довічно ОСОБА_4 непрацездатною та встановлення другої групи інвалідності внаслідок загального захворювання не підтверджує перебування ОСОБА_4 в безпорадному стані.

Згідно пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року, № 1317 підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

З огляду на вказану норму у ОСОБА_4 зберігалась здатність до самообслуговування та не було потреби в постійному сторонньому, догляді або допомозі.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 9 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 20 грудня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна