ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/787/19 Доповідач - Ткач З.Є.
Категорія - 304090200
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянув у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/10961/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області від 03 червня 2019 року, постановленого суддею Ромазан В.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н укладеним 10 червня 2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, посилаючись на те, що у відповідності до умов вищевказаного кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 травня 2018 року складає 33 674,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 6277,66 грн.; відсотки за користування кредитом у розмірі 12 252,23 грн.; пеня у розмірі 13 064,40 грн.; штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 1 579,71 грн..

Просить стягнути вищевказану заборгованість та понесені судові витрати.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2019 року вирішено «Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.06.2011 року задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10.06.2011 року в сумі 24807 (двадцять чотири тисячі вісімсот сім) грн. 55 коп., а також 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.»

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сивак Т.М., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 червня 2019 року у справі № 607/10961/18 скасувати і постановити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Посилався на те, що анкета-заява не є належним доказом того, що між відповідачем ОСОБА_1 і позивачем укладено кредитний договір №б/н від 10 червня 2011 року, а також не підтверджує факту отримання картки та кредитних коштів.

Подавши анкету-заяву ОСОБА_1 не отримав від відповідача Умови та Правила надання банківських послуг та із їх змістом не був ознайомлений.

В самій анкеті відсутні істотні умови і ОСОБА_1 не мав можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов.

Також в анкеті-заяві зазначено, що ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: платіжна картка «Універсальна», зарплатна картка, картка «Соld», пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста картка та ідентифікація з паспортом. (а.с.11)

Однак, ним не було обрано жодної послуги, про що свідчить відсутність відповідної відмітки.

При цьому, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він отримав пам`ятку клієнта з тарифами щодо кредитної картки «Універсальна», а не будь-якої іншої банківської послуги, зазначеної в заяві - анкеті, а також не підтверджено, що надані ним до суду Правила надання банківських послуг були чинними на момент складання заяви №б/н від 10 червня 2011 року (в архіві договорів, розміщених на сайті www.privatbank.ua відображено Умови і Правила надання банківських послуг починаючи з 01 квітня 2012 року).

Наявна в матеріалах справи виписка за період з 01 червня 2011 року по 18 червня 2018 року не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ній не зазначено інформацію про те по якій саме картці і по якому саме рахунку ця виписка. Також у зазначеній виписці вказано, що кредитний ліміт установлено в сумі 1000,00 грн. а позивач в позовній заяві вказує, що ліміт має місце в розмірі 13000,00 грн.

Розрахунок заборгованості за договором не є документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», та не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу кредитної картки, не надано належних доказів зарахування коштів на кредитну картку позичальника, видачу коштів готівкою, сум кредиту, тощо, а тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення повністю не відповідає.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Відповідно до кредитного договору №б/н від 10 червня 2011 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») ОСОБА_1 надано кредит на картковий рахунок у межах встановленого кредитного ліміту, розмір якого склав станом на 04 липня 2013 року - 13 000,00 грн.

Зазначена обставина підтверджена анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10 червня 2011 року, яку підписав відповідач та відповідно до якої підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», пам`яткою клієнта, та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір). У поданій анкеті-заяві відповідачем було зазначено, що він ознайомився та згоден з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Зазначив, що він зобов`язується виконувати Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті Приватбанку.

Як вбачається із довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 18 вересня 2018 року №30.1.0.0/2- 20180611/318, ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 10 червня 2011 року отримав картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , остання з яких має термін дії до квітня 2018 року. (а.с. 87)

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 (картрахунок НОМЕР_1 від 12 грудня 2011 року) ОСОБА_1 було встановлено наступні кредитні ліміти: 16 грудня 2011 року - 5000 грн., 13 січня 2012 року - 5000 грн., 04 липня 2013 року - 13 000 грн. (а.с. 88)

Крім того, позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 30 травня 2018 року, який складається з

- заборгованості за кредитом у розмірі 6277,66 грн.;

- відсотків за користування кредитом у розмірі 12 252,23 грн.;

- пені у розмірі 13 064,40 грн.;

- штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.;

- штрафу (процентна складова) у розмірі 1579,71 грн.

Загальна сума заборгованості, згідно наданого розрахунку, становила 33 674,00 грн.

Частково задовольняючи позов суд виходив з того, що 10 червня 2011 року Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_1 Укладено кредитний договір №б/н відповідно до умов якого останньому було надано кредит на картковий рахунок у межах встановленого кредитного ліміту, розмір якого склав станом на 04 липня 2013 року - 13 000,00 грн.

При цьому суд виходив з того, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ були додатком до підписаної ним анкети-заяви та складали істотні умови кредитного договору і до спірних правовідносин застосував окремі положення вищевказаних Умов та правил.

Суд встановив, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30 травня 2018 року виникла заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитом пені, штрафу (фіксована та процентна частини), загальна сума якої становила 33 674,00 грн.

До спірних правовідносин застосував окремі положення вищевказаних Умов та правил.

Внаслідок цього суд прийняв рішення про стягнення з відповідача 6277,66 грн. заборгованість за кредитом; 12252,23 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом та 6277,66 грн. сума нарахованої пені.

Розмір нарахованої пені - 13064,40 грн., який значно перевищував розмір збитків, суд відповідно до правила ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшив до 6277,66 грн.

Однак повністю з цими висновками колегія суддів погодитись не може виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 10 червня 2011 року процентна ставка не зазначена. Також у ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів, штрафів, пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10 червня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10 червня 2011 року шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", який слід застосувати до даних спірних правовідносин, фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, колегія суддів бере до уваги те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі №342/180/17 провадження №14-131цс19.

Колегія суддів бере до уваги те, що укладений між сторонами кредитний договір від 10 червня 2011 року у вигляді анкети-заяви про про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З розрахунку вбачається, що відповідач впродовж тривалого часу багаторазово використовував наданий ліміт, розраховувався за придбання товарів в торговій мережі.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості по тілу кредиту станом на 30 травня 2018 року становить 6 277,66 грн.

Цю обставину відповідач не заперечував, не спростовував, свій розрахунок щодо заборгованості по тілу кредиту не надав.

Таким чином, ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Отже рішення суду в цій частині ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, пені, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова), є незаконним, а тому його слід скасувати і постановити нове, яким у задоволенні цих вимог відмовити

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам цивільного та цивільно-процесуального Закону.

Щодо вирішення питання судового збору колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За позовні вимоги позивач сплатив судовий збір у розмірі 1762, 00 грн. (а.с. 34)

Ціна позову в становила 33674, 00 грн. Позов задоволено на суму6 277,66 грн. (18,64%)

Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 328,44 гривень. (1762,00 х 18,64%)

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області від 03 червня 2019 року, в частині стягнення відсотків за користування кредитом, пені, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) скасувати і постановити в цій частині нове рішення.

У позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 червня 2011 року, яка складається з відсотків за користування кредитом, пені, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) - відмовити.

Рішення Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області від 03 червня 2019 року в частині стягнення сплаченого судового збору змінити, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з 1762,00 гривень до 328,44 гривень.

Рішення Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області від 03 червня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитом у розмірі 6 277,66 грн. залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена 08 серпня 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

Шевчук Г.М.