Справа №551/1147/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2019 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сиволапа Д.С.,

секретаря Кулинченко О.А.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шишацької селищної ради, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Шишацької селищної ради про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року відносився до колгоспного двору членами якого були: позивач, батько позивача ОСОБА_2 та мати позивача ОСОБА_3 .

Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача успадкувала належну померлому частку у спірному будинку та стала власником його 2/3 частин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 . Позивач прийняв спадщину, але зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

В зв`язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звернувся за захистом своїх прав до суду та просив визнати за ним право власності на даний спадковий будинок в цілому, в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 07 листопада 2019 року відкрито провадження у справі. 06 грудня 2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. На стягненні судових витрат з відповідача не наполягали.

Представник відповідача Шишацької селищної ради, будучі належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, заяв по суті справи від нього не надходило.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників судового розгляду, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно технічного паспорту ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інв. справа № 42934) від 20.10.2017 спірний житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку 1963 року побудови, загальною площею 55,2 кв.м., жилою площею 25,2 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б, б), сараїв (літ. В, Д), гаражу (літ. Г) (а.с. 9-12).

Відповідно до довідки Великоперевізького старостату Шишацької селищної ради від 15.03.2017 № 200 домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 3, особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на вказану дату є: голова двору ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 (а.с.19).

Згідно з іншою довідкою того ж старостату від 15.03.2017 № 201 вул АДРЕСА_2 Перевіз була перейменована на АДРЕСА_1 , відповідно до розпорядження Полтавської ОДА № 206 від 20.05.2016 (а.с.18).

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових права та інших майнових реєстрів від 20.11.2019 року № 189475412 відомості про реєстрацію права власності на вказаний будинок відсутні (а.с.28).

Відповідно до ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в період з 1963 по 1991 рік, суд розглядаючи спірні правовідносини керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, вимог інших нормативних актів УРСР, що існували до його прийняття та введення в дію, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 3, особовий рахунок № 134 Великоперевізької сільської ради (на даний час Великоперевізький старостинський округ Шишацької селищної ради) Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_2 та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.19).

На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1963 році, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Згідно довідки ПП Полтавське БТІ «Інвентризатор» від 13.11.2017 № 111717 самочинне перепланування та реконструкція будинку не проводилось (а.с. 11).

Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року спірний житловий будинок належить членам колгоспного двору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

При цьому в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/3 його частину, оскільки судом не встановлено підстав відступати від принципу рівності часток кожного зі співвласників.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 06.04.2011 (а.с.7).

Згідно довідки Великоперевізького старостату Шишацької селищної ради від 09.12.2019 № 675 останнім місцем проживання померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 було АДРЕСА_1 . Разом з ним на момент смерті проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_3 (а.с.42).

При вивченні спадкової справи №149/2011 щодо майна померлого ОСОБА_2 встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину була його дружина ОСОБА_3 . Данні про інших спадкоємців, що мають право на спадщину відсутні (а.с. 48-56).

Таким чином частка ОСОБА_3 у спільному житловому будинку збільшилась та на момент її смерті становила до 2/3 частини (1/3+1/3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 30.05.2016 (а.с.8).

ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений 11.06.2013 секретарем Великоперевізької сільської ради Кононенко Г.А. згідно якого все своє майно заповідала сину ОСОБА_1 (а.с.75-76).

При цьому наявність родинних відносин між спадкоємцем ОСОБА_3 (мати) та спадкоємцем ОСОБА_1 (син) підтверджуються свідоцтвом про народження останнього серії НОМЕР_4 від 22.10.1963 (а.с.43).

При вивченні спадкової справи № 105/2016 щодо майна померлої ОСОБА_3 судом встановлено, що єдиним спадкоємцем всього майна померлої, що прийняв спадщину є син ОСОБА_1 Інші спадкоємці, що прийняли спадщину або претендують на неї відсутні (а.с.74).

Постановою в.о. завідувача Шишацькою державною нотаріальною конторою Асанової Р.Ш. від 22 грудня 2017 року № 697/02-14 спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкове майно померлої ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно на ім`я померлого (а.с.20).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Таким чином успадкувавши після смерті матері належні їй на момент смерті 2/3 частини житлового будинку, право власності на які вона не зареєструвала за своє життя, позивач позбавлений можливості оформити вказане майно на себе через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на ім`я померлої, що є перешкодою для реалізації ним права власності на спадкове майно.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, являючись власником іншої 1/3 частини спірного житлового позивач правомірно претендує на будинок в цілому.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат з відповідача, суд відносить їх на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 112, 524-526, 534, 548-549 ЦК УРСР, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 319, 321, 328, 347, 355, 392, 1216, 1218, 1261,1267, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність», ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шишацької селищної ради, про визнання права власності на спадкове нерухоме майно задовольнити в повному обсязі.

З урахуванням належної йому частки та в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку 1963 року побудови, загальною площею 55,2 кв.м., жилою площею 25,2 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. Б,б), сараїв (літ. В, Д), гаражу (літ.- Г).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап