Справа № 202/4305/16-ц
(2/199/1692/19)
РІШЕННЯ

іменем України

05.12.2019

м. Дніпро

справа №202/4305/16

провадження № 2/199/1692/19

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Столяренко А.І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

відповідач за зустрічним позовом Четверта дніпровська державна нотаріальна контора

відповідач за зустрічним позовом територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради,

Третя особа за зустрічним позовом Гаражно-будівельний кооператив «Нижньодніпровець»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності права власності, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, де третя особа Гаражно-будівельний кооператив «Нижньодніпровець», про скасування постанови державного нотаріуса, визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем, встановлення факту належності права власності, визнання права власності, -

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Васюхіна Є.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_3 Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту належності права власності, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті свекра ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкоємцем першої черги є син померлого відповідач по справі ОСОБА_2 , який спадщину після смерті батька не прийняв.

Оскільки отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом не є можливим, у зв`язку з необхідністю встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , про що позивач отримала відмову Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, а тому змушена звернутися до суду.

Посилаючись на те, що зі свекром ОСОБА_4 позивач проживали однією сім`єю починаючи з 05 серпня 2007 року та до дня його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивач просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на квартиру АДРЕСА_2 у порядку набувальної давності; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю з 05.08.2007 по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 43,5 кв. м., житловою площею 11,5 кв. м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-2 т.1).

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив скасувати постанову державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 14 червня 2018 року по спадковій справі № 380/2018, реєстровий номер №62412936 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як таку, що перешкоджає встановленню його права власності на нерухоме майно; визнати факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити та визнати факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 ) в порядку набувальної давності; визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на -квартиру за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 46,3 кв.м., що складається з: двох кімнат житловою площею 31,4 кв.м., у тому числі кімнати площею 18,6 кв.м., кімнати площею 12,8 кв.м., кухні площею 5,8 кв.м., санвузла площею 1 кв.м., коридора площею 5 кв.м.; - на гараж за адресою АДРЕСА_4 , в Гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець», загальною площею 21,6 кв.м., з них гаражу 15,6 кв.м. та допоміжною 6 кв.м.; - на автомобіль марки ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , 2004 року випуску, кузов сріблястого кольору, двигун об`ємом 1200 см. куб., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане 29 травня 2004 року, виданого МРЕВ ДАІ УМВС в Дніпропетровській області (а.с.121-128 т.2).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2018 року цивільну справу передано на розгляд по територіальності Амур-Нижньодніпровському районному суду м. Дніпропетровська (а.с.247-249 т.1).

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 червня 2018 року залишено без змін (а.с.94-101 т.2).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Скрипник О.Г. 08.01.2019 (а.с.108 т.2).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2019, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. у зв`язку з перебуванням судді Скрипник О.Г. у відрядженні (а.с.116 т.2).

Ухвалою від 01 квітня 2019 року прийнято справу до свого провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.117).

Ухвалою суду від 29 травня 2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності права власності, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, про скасування постанови державного нотаріуса, визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем, встановлення факту належності права власності, визнання права власності, та об`єднано позови в одне провадження, а також витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.144 т.2).

Ухвалою суду від 09 липня 2019 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду (а.с.166 т.2).

Ухвалою суду від 28 серпня 2019 року уточнену зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, Гаражний кооператив «ГБК «Нижньодніпровець», про скасування постанови державного нотаріуса, визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем, встановлення факту належності права власності, визнання права власності повернуто позивачу без розгляду (а.с. 205 т.2).

05 грудня 2019 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначила, що спадкоємцем першої черги є ОСОБА_2 , як син померлого. Проте, ОСОБА_2 спадщину після смерті батька не прийняв. Таким чином, позивач, як спадкоємиця четвертої черги звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав. Додатково пояснила, що коли почала зустрічатися з відповідачем ОСОБА_2 , останній проживав зі своїм батьком. Починаючи з серпня 2007 року, позивач постійно проживала в спірній квартирі з відповідачем та його батьком. З жовтня 2009 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. На час проживання в спірній квартирі позивач разом зі свекром ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом харчувалися, сплачували комунальні послуги та доглядала останнього до його смерті. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 просив задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 ОСОБА_4 , який проживав у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , та був добросовісний квартиронаймач. Право постійного найму житла було зареєстровано рішенням Амур-Нижньодніпровського виконкому м.Дніпропетровська №372/1 від 23.12.2005 та відображено в Типовому договорі №327 від 01.12.1999. В 1972 році зазначену квартиру отримав дід позивача за зустрічним позовом, який постійно проживав в ній до самої смерті. Спірна квартира за часи УРСР належала до комунального майна, а після 1991 року повинна була бути передана у власність осіб, які в ній мешкали, утім, належним чином цього зроблено не було. На підставі викладеного, вважає, що дід, та після нього батько ОСОБА_2 набули право постійного проживання та користування даним житлом. На час смерті батька ОСОБА_4 , в спірній квартирі постійно проживав ОСОБА_2 з дружиною та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку ОСОБА_2 своєчасно не зміг отримати в силу певних обставин та тимчасової роботи за межами міста. За життя ОСОБА_4 придбав гараж під АДРЕСА_5 , в гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець». Після смерті ОСОБА_4 , його син ОСОБА_2 постійно користується гаражем, як і автомобілем марки ЗАЗ 110217, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проти задоволення первісного позову заперечував.

Треті особи Дніпровська міська рада, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, Гаражно-будівельний кооператив «Нижньодніпровець» просили розглянути справу у відповідності до закону за відсутності їх представників.

Вислухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.221 т.2).

Після його смерті відкрилася спадщина на гараж № НОМЕР_4 в гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець», що розташований за адресою вулиця АДРЕСА_4 в м. Дніпро, який належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 07.04.2005, та на автомобіль ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який за життя належав спадкодавцеві (а.с.189-192 т.1).

ОСОБА_10 через свого представника ОСОБА_11 , звернувся до Четвертої дніпровської державної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 , проте постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 14 червня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не доведено незаконність вищезазначеної постанови, а тому підстав для скасування постанови від 14 червня 2018 року не вбачається.

В судовому засіданні на підтвердження факту проживання спадкоємців зі спадкодавцем допитано свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з відповідачем по справі знайома з 1998 року. Починаючи з 2007 року ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проживали в спірній квартирі разом з батьком - ОСОБА_4 В 2010 році у сторін народився син. На день смерті ОСОБА_4 сторони проживали в зазначеній квартирі. Зазначила, що ОСОБА_1 сплачувала комунальні послуги, утім за спільний бюджет їй нічого не відомо. Також повідомила, що ОСОБА_2 на разі користується автомобілем та гаражем, які належали його батьку ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача за первісним позовом, пояснила, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 почали зустрічатися в 2005 році, а в 2007 році донька переїхала до Євгена за адресою: АДРЕСА_3 . На момент смерті батька ОСОБА_2 , в спірній квартирі проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх син. ОСОБА_13 з сином зареєстрована з ними, а ОСОБА_12 , в свою чергу, за адресою місця реєстрації своєї матері, утім ніколи там не проживав. Сторони по справі разом вкладали кошти в спірну квартиру та періодично робили в ній ремонти.

Свідок ОСОБА_9 , який є батьком позивача за первісним позовом, пояснив, що починаючи з 2007 року Олена постійно проживає в спірній квартирі. Зазначив, що як відомо зі слів, квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належала діду відповідача ОСОБА_2 . Розмови щодо приватизації квартири були, утім, у зв`язку з юридичною необізнаністю, цього так і не сталося.

На підставі наданих письмових доказів та показів свідків, судом встановлено, що ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , їх син та померлий ОСОБА_4 проживали у квартирі АДРЕСА_2 , при цьому були тимчасовими наймачами, оскільки кожний з позивачів - ОСОБА_14 та ОСОБА_2 зберігали за собою право користування іншими житловими приміщеннями.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту належності померлому ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2 в порядку набувальної давності, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Як роз`яснено у пункті 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпро ради №372/1 від 23.12.2005 з ОСОБА_4 було укладено договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 (а.с.193 т.1).

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, а саме договору найму жилого приміщення, виключає застосування набувальної давності.

Оскільки за своє життя ОСОБА_4 не набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 ), то це майно не входить у спадкову масу, а тому у первісному позові ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі, оскільки, крім іншого вона не відноситься до першої черги спадкоємців, з позовними вимогами щодо зміни черговості вона не зверталася, а встановлення факту проживання зі спадкодавцем, в даному випадку, не несе правового значення.

За таких обставин, суд вважає такими, що підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , а саме слід встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки цей факт дозволяє позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 отримати у спадок майно, яке належало спадкодавцеві за життя. Таким чином, також слід визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж № НОМЕР_4 в гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець», що розташований за адресою вулиця АДРЕСА_4 , 2 в м. Дніпро, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням результату розгляду справи та відсутності вимог щодо розподілу судових витрат, судові витрати слід віднести на позивачів за первісним та зустрічним позовами.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності права власності, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити у повному обсязі.

Судові витрати за первісним позовом віднести на рахунок позивача.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, де третя особа Гаражно-будівельний кооператив «Нижньодніпровець», про скасування постанови державного нотаріуса, визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем, встановлення факту належності права власності, визнання права власності задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж № НОМЕР_4 в гаражно-будівельному кооперативі «Нижньодніпровець», що розташований за адресою вулиця АДРЕСА_4 , 2 в м. Дніпро, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ЗАЗ 110217, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати за зустрічним позовом віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 13 грудня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_7 .

Відповідач Дніпровська міська рада, , місце знаходження пр. Дм. Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000.

Відповідач Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження вулиця Радистів, 8 в м. Дніпро, 49023.

Третя особа Гаражно-будівельний кооператив «Нижньодніпровець», місце знаходження вулиця Кали нова, 102/1, квартира 5 в м. Дніпро, 49000.

Суддя О.Б.Подорець