Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 639/5294/16-ц

провадження № 61-23836св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватна виробничо-комерційна фірма «Лана»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2017 року в складі колегії суддів: Довгаль А. П., Овсяннікової А. І., Коваленко І. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватної виробничо-комерційної фірми «Лана» (далі - ПВКФ «Лана») про визнання договору неукладеним та стягнення безпідставно набутого майна (грошових коштів).

Позовна заява мотивована тим, що влітку 2013 року ОСОБА_1 мала намір укласти з ПВКФ «Лана» договір на виконання столярних робіт з виготовлення дерев`яних дверей для квартири в м. Києві , що їй належить.

У липні 2013 року в якості авансу на майбутнє зобов`язання ОСОБА_1 передала менеджеру ПВКФ «Лана» грошові кошти у сумі 24 000,00 грн, зафіксувавши тим самим початкову вартість робіт.

Договір не був та не міг бути укладеним, оскільки вона не могла надати ПВКФ «Лана» правильні розміри дверей, оскільки підлога у її квартирі на той час ще не була підготовлена, у зв`язку з чим визначити розміри дверей для встановлення їх в квартирі було неможливим.

Згодом вона взагалі вирішила не проводити ремонт в квартирі. Позивач запропонувала повернути їй сплачений аванс, проте відповідач на її звернення не відреагував.

Позивач вважає, що ПВКФ «Лана» заволоділа без достатніх правових підстав її грошовими коштами та безпідставно ними користувалася, тому на підставі статей 1212, 1214, 625 ЦК України ПВКФ «Лана» зобов`язано сплати штрафні санкції, а також моральну шкоду з розрахунку 50,00 грн за кожен день моральних страждань, а саме за період з 01 березня 2013 року по 08 липня 2016 року, що за її підрахунком складає 860 днів.

Короткий зміст рішень судів першої, апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПВКФ «Лана» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 24 000,00 грн, отримані у 2013 році за договором підряду.

Вирішено питання про судові витрати.

У іншій частині позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що, з урахуванням положень статті 1212 ЦК України, ПВКФ «Лана» зобов`язана повернути ОСОБА_1 24 000,00 грн при пред`явленні такої вимоги.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог в частині стягнення збитків від інфляції, 3 % річних від простроченої суми, процентів на рівні облікової ставки Національного банку України та моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність для цього законних підстав.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2017 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржену ухвалу та справу направити для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що правовідносини, які виникли між сторонами є грошовим зобов`язанням, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку, інфляційні нарахування та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Доводів про незаконність рішення та ухвали в частині стягнення грошових коштів у розмірі 24 000,00 грн позивач не наводить.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року вказану справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю .

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що ОСОБА_1 влітку 2013 року звернулася до ПВКФ «Лана» з проханням виконати роботи з виготовлення дерев`яних дверей для її квартири у м. Києві. ОСОБА_1 вибрала конкретні зразки, внесла 50 % від приблизної вартості замовлення - 24 000,00 грн, та зобов`язалася надати чіткі розміри дверей або домовитися про час виїзду майстра для проведення таких замірів. При цьому ОСОБА_1 повідомила, що в квартирі проводиться ремонт, підлога не підготовлена, у зв`язку з чим провести вимір дверей на час внесення авансу фактично не можна. У подальшому ОСОБА_1 відмовилася від проведення ремонтних робіт в квартирі та виготовлення дверей в 2014 році, про що повідомила менеджера ПВКФ «Лана» по телефону. Однак, більше ніяких дій з цього приводу позивач не вчиняла.

Лише на початку 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з усною вимогою про поверненням грошей. Відповідач в свою чергу запропонував ОСОБА_1 скласти відповідну письмову заяву на повернення грошей. Через незгоду позивача написати таку заяву, ПВКФ «Лана» відмовилась повернути внесену суму, оскільки бухгалтерія не мала права без письмової заяви позивача з вказівкою паспортних даних, реєстраційного номеру облікової картки платника податків видати (повернути) готівкові грошові кошти. Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» саме письмова заява є підставою для видачі (повернення) грошових коштів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Предметом позову у цій справі є стягнення з ПВКФ «Лана» безпідставно збережених коштів, сплачених ОСОБА_1 в якості авансового платежу на майбутнє зобов`язання.

Таким чином, відносини з ПВКФ «Лана» про виконання у майбутньому столярних робіт без укладеного договору є за своїм змістом кондикційними.

Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, провадження № 14-77цс18.

З урахуванням наведеного, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанції, що ПВКФ «Лана» зобов`язана була повернути ОСОБА_1 24 000,00 грн при пред`явленні такої вимоги.

З такою позицією судів першої та апеляційної інстанцій позивач погодилась при поданні касаційної скарги, оскільки мотивів незгоди із такими висновками у касаційній скарзі не наведено.

Відносно доводів касаційної скарги про те, що суди першої та апеляційної інстанції незаконно відмовили у стягненні з відповідача збитків від інфляції, 3 % річних від простроченої суми, процентів на рівні облікової ставки Національного банку України та моральної шкоди, то Верховний Суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій правильними.

Відповідно до частини першої статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Відповідно до частини другої статті 613 ЦК України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до частини четвертої статті 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Позивач звернулась з усною вимогою до відповідача лише у 2016 році, письмову заяву про повернення грошових коштів відмовилась написати, тому відбулося прострочення кредитора і, як наслідок, відсутні правові підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України.

Правильними є висновки судів першої та апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки суди правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушили норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судами обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун