Ухвала

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 752/21544/18

провадження № 61-2862ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі в особистому вихованні дитини та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. В січні 2019 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зобов`язати ОСОБА_3 забезпечувати побачення ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_2 кожного вівторка, четверга та суботи з 15 години до 16-30 години поблизу місця проживання дитини, починаючи з наступного вівторка з дати постановлення цієї ухвали і до ухвалення остаточного рішення у даній справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року залишено без змін.

07 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення, а справу повернути на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК Україниучасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За змістом наведених правових норм в касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови суду апеляційної інстанції, якими судові рішення суду першої інстанції залишено без змін або ухвалено нове судове рішення у разі зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, тобто ті постанови, якими вирішено по суті справу або питання, перелічені у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України. Постанова апеляційного суду про залишення без змін ухвали суду першої інстанції щодо відмови в забезпеченні позову не підлягає перегляду судом касаційної інстанції. Інше тлумачення вказаних правових норм не узгоджується із завданнями цивільного судочинства, наведеними у статті 2 ЦПК України, щодо розумності строків розгляду справи судом та сутнісним змістом касаційного провадження.

Ухвала суду першої інстанції про відмову в забезпеченні позову оскаржується в апеляційному порядку на підставі пункту 4 частини першої статті 353 ЦПК України, який відсутній у переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, визначеному у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_1 оскаржує постанову суду апеляційної інстанції, якою ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову залишено без змін, тому ці судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 2 частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа - Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання нечинним рішення органу опіки та піклування, визначення місця проживання дитини, визначення способів участі в особистому вихованні дитини та спілкуванні з дитиною.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук