Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді: Іванова А.П.,

за участі секретаря судового засідання: Боти О.І.,

заявника: ОСОБА_1

заінтересованої особи: ОСОБА_2

представника заінтересованої особи: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

встановив:

29.11.2019 заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, яку уточнила 05.12.2019 про видачі обмежувального припису, яку обґрунтувала тим, що заінтересована особа ОСОБА_4 на ґрунті озлобленості та помсти за розлучення, потоваришував з третьою особою, яка погрожувала їй фізичною розправою. Так, 04.09.2019 вказана особа, в дворі за місцем проживання заявниці кричала на її адресу нецензурною лайкою, погрожувала вигнати її та доньку з будинку за допомогою застосування фізичної сили, а також, застосовуючи фізичну силу витягнула заявницю з двору. Правоохоронці Ужгородського РВП на звернення заявниці з приводу вказаного інциденту не відреагували належним чином. Тож просить суд переселити (встановити режим роздільного проживання) ОСОБА_4 за адресою його реєстрації в будинок, який належить йому на праві приватної власності. Також зазначає, що у зв`язку з неможливістю терпіти образи та приниження від ОСОБА_4 змушена була на певний час виїхати з недобудованого садового будинку в садовому кооперативі «Нивки» с. Оноківці, Ужгородського р-ну, де фактично проживала разом з ОСОБА_4 , до своєї тітки в м. Ужгород.

В судовому засідання заявниця підтримала подану заяву, просила видати обмежувальний припис.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Герич А.Й. щодо задоволення заяви заперечили, зазначивши, що жодного насильства ОСОБА_4 по відношенню до заявниці не вчиняв. Також вказали, що заявниця ОСОБА_1 проживає окремо, її постійне місце проживання АДРЕСА_1 . На підтвердження останнього представник заінтересованої особи додав позовну заяву ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, де значить адреса в м. Ужгороді як місце проживання такої, висновок органу опіки і піклування з аналогічними відомостями, а також позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_1 з посиланням на місце проживання такої в м. Ужгороді. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що проживає тринадцять років у будинку в АДРЕСА_2 , другий поверх вказаного будинку недобудований, але оскільки заявниця проживає в одній кімнаті, спить він на кухні.

Заслухавши позицію заявниці, заінтересованої особи та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до вказаного положення домашнє насильство з об`єктивної сторони може бути виражене як у формі дії, так і у формі бездіяльності.

Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України,заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особою, яка постраждала від домашнього насильства є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Частинами 1, 2 статті 350-6 ЦПК України встановлено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Так, під час розгляду справи, судом встановлено, що між заявницею ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 тривалий час існують неприязні відносини. Так, за поясненнями заявниці, її чоловік ОСОБА_2 застосовував до неї фізичне насильство, ображав словесно як безпосередньо, так і через свою знайому. Однак, до правоохоронних органів вона не зверталась. Разом з цим, 04.09.2019 на подвір`ї будинку по АДРЕСА_2 ., знайома її чоловіка виражалася щодо заявниці нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою як щодо неї, так і щодо її доньки. Наявність вказаного інциденту підтверджується відповідним талоном-повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію №6822 (зареєстровано Ужгородським РВП), зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 просить вжити заходи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , яка погрожувала їй фізичною розправою, вимагала документи на будинок, висловлювалася нецензурною лайкою.

Враховуючи викладене, суд вбачає в діянні ОСОБА_2 ознаки домашнього насильства, оскільки домашнє насильство це діяння, яке може виражатися як у формі дії, так і у формі бездіяльності. Тобто враховуючи наявність конфліктної ситуації 04.09.2019 між заявницею, яка є його дружиною, та третьою особою, під час якої на її адресу нецензурно висловлювалась та погрожувала, ОСОБА_2 проявив бездіяльність, не відреагувавши на вказане жодним чином.

Враховуючи викладене, оцінивши ризик вірогідності вчинення домашнього насильства суд вважає, що до ОСОБА_2 слід застосувати обмежувальний припис у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, а також вести листування, телефонні переговори з заявницею, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Застосовуючи обмежувальний припис у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, суд враховує те, що заявниця та заінтересована особа проживають в недобудованому двохповерховому садовому будинку в с. Оноківці, дослідивши фотоматеріали на яких зображено, в тому числі, й внутрішнє приміщення вказаного будинку, суд вважає за можливе заборонити ОСОБА_2 перебувати в кімнатах, якими користується заявниця.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що слід визначити строк дії обмежувального припису на три місяці, тобто застосувати заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , який вчинив домашнє насильство для належного захисту прав заявниці та її малолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.5,9,12,19,20,81,82,141,258,259,264,265,350-1-350-6,350-8,353,354 ЦПК України,Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_2 строком на 3 (три) місяці.

Визначити наступні тимчасові обмеження прав ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 :

- заборонити перебувати ОСОБА_2 в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , а саме в частині будинку - в кімнатах, якими вона користується, де знаходяться її особисті речі;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_7 ОСОБА_8 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду чи через Ужгородський міськрайонний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов