ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ України

20 грудня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/6511/19

Провадження № 22-ц/818/5665/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Хорошевського О.М.

суддів Кіся П.В., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 28 серпня 2019 року, постановлене суддею Єрмак Н.В., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10135, 00 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 300,00 грн, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що від шлюбу з відповідачем мають доньку ОСОБА_4 2005 р.н. яка після розлучення проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач з листопада 2018 року ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не дає, від участі у вихованні ухиляється.

Вважає, що ОСОБА_1 як батько дитини, повинен брати належну участь по утриманню своєї малолітньої доньки. Разом із зростанням дитини, зростають і її потреби, які самостійно позивачу нести важко, оскільки її заробітна плата також є не великою.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 переживала розлучення батьків, вона почала постійно зверталась до шкільного психолога, а потім за його рекомендацією стала відвідувати 1 раз на тиждень психологічні тренінги підлітків. Витрати з оплати консультацій психолога, позивач сплачує самостійно.

ОСОБА_1 добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_6 не надає, хоча має таку можливість.

Відповідач відмовився надати довідку про доходи, то його дохід за основним місцем роботи не може бути нижчим мінімальної заробітної плати, тобто нижчим 4173 гривні. Однак, вважає, що дохід відповідача є суттєво більшим, ніж розмір мінімальної заробітної плати.

По-перше зазначає, що відповідач працює в ТОВ «ПОБУТСЕРВІС та має регулярний стабільний дохід (заробіток), а також є одним із засновників ТОВ ПОБУТСЕРВІС», що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № станом на 19.04.2019 р., тобто має корпоративні права.

По-друге ввідповідачем 03.12.2018 р. була придбана 3-кімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 64,2 м2, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 161963117.

Згідно з інформацією, розміщеною на сайті https://dom.ria.com відносно вартості квартир в м. Харкові, середня ціна АДРЕСА_2 станом на 18.04.2019 становить 18 384 грн або 677 $. Вартість 1 м2 трикімнатної квартири в АДРЕСА_3 ) дорівнює 45 524 грн/м2. Таким чином, середня вартість квартири, яку придбав відповідач, становить: 64,2 м2 х 45 524 грн = 2 922 640,80 грн.

По-третє інших дітей, окрім малолітньої доньки 2006 р.н. та повнолітнього сина 1996 р.н., а також непрацездатних батьків відповідач не має, аліментів нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться.

Отже, відповідач інших утриманців не має, він працездатний, отримує стабільний дохід, придбав нерухоме майно (квартира), його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати визначений позивачем розмір аліментів та додаткові витрати.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 28 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 гривень щомісячно, з дня подачі заяви (24.04.2019 року) до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду змінити з підстав передбачених п.1 ст. 1 ст. 376 ЦПК України у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Скарга містить посилання на те, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувала зазначена цивільна справа, до моменту отримання ним по пошті рішення суду мені нічого відомо не було. Отже, не мав об`єктивної можливості направити відзив на позовну заяву разом із доказами, які б спростовували викладені в позовній заяві твердження позивачки.

Зазначив, що він ніколи не ухилявся від обов`язку по утриманню моєї доньки і здійснював його по мірі можливостей. Ними з позивачкою ще задовго до її звернення до суду було визначено, що частину щомісячного утримання нашої доньки він буде, перераховувати безпосередньо до Харківського фізико-математичного ліцею №27, в якому остання навчається. Крім того, за домовленістю з позивачкою також оплачує необхідні платежі в фонд ліцею, в якому навчається донька. Той факт, що така домовленість ним дотримувалась підтверджується дублікатами квитанцій AT «КБ Приватбанк», які додані до апеляційної скарги.

Разом з цим, він сплачував за можливості ОСОБА_7 щомісяця гроші на утримання нашої доньки. Незважаючи на те, що ним було перераховано позивачці 01 листопада 2018 року гроші на утримання дитини, в листопаді та грудні 2018 року ОСОБА_8 знаходилась повністю на його забезпечені, оскільки в цей період проживала у нього разом зі своїм собакою.

Протягом 2019 року він щомісяця передає ОСОБА_6 по 500 грн через свого батька - її дідуся ОСОБА_9 , що він може підтвердити в судовому засіданні.

Однак, він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн, оскільки ця сума перевищує його особистий щомісячний дохід.

Він вимушений працювати лише на половину ставки, оскільки доглядає за моїм батьком ОСОБА_9 , 1939 року народження, який є до того ж інвалідом 2-ї групи та дитиною війни. В цей час доходи батька перевищують мої, тому він матеріально мені допомагає, в тому числі нести мої обов`язки по утриманню неповнолітньої доньки.

Квартира АДРЕСА_1 придбана замість його попереднього житла було обумовлено необхідністю переїзду для того, щоб мати можливість бути ближче до 82-річного батька, який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , та доглядати за ним.

Таким чином, у нього відсутня можливість сплачувати аліменти в присудженому судом першої інстанції розмірі.

За таких обставин, розмір аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 може бути встановлений в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи застково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 10135,00 грн. щомісячно та дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку про відсутність доказів платоспроможності відповідача сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, тому задовольнив позов частково та стягнув з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 5000,00 грн. щомісяця починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття.

Також, суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 300,00 грн. щомісячно додаткових витрат на дитину, оскільки позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів на підтвердження необхідності відвідування дитиною психологічних тренінгів.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно матеріалів справи, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 не ухилявся від надання допомоги на утримання доньки ОСОБА_3 , що підтверджується квитанціями доданими до апеляційної скарги.

До апеляційної скарги додано довідку про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 у період з 01.2018 року по 12.2018 року, яка склала 21929,54 грн. та з 01. 2019 року по 12.2019 року - 16054,08 грн.

Крім того, ОСОБА_1 надано довідку про те, що останній є дійсно одним із засновників у ТОВ «Побутсервіс» проте, прибуток підприємству не нараховувався та не ділився у зв`язку з тим, що підприємство не є прибутковим.

Судом першої інстанції присуджено до стягнення з ОСОБА_1 аліменти у сумі 5000,00 грн., проте судова колегія з таким розміром погодитись не може з урахуванням ст. 182 СК України, оскільки позивачем не доведено та не підтверджується матеріалами справи платоспроможність відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі.

Виходячи з квитанцій наданих відповідачем, він ніс витрати по утриманню доньки у розмірі 3200,00 грн., тому судова колегія вважає за можливе, змінити рішення в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 в сумі 3200,00 грн щомісячно з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, 382, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3200 (три тисячі двісті)гривень щомісячно, з дня подачі заяви (24.04.2019 року) до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути за рахунок держави на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 414 ( чотириста чотирнадцять) грн.72 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку до Верховного Суду оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді: П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повне текст постанови складено 20 грудня 2019 року.