ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6728/19 Справа № 212/7847/18 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/7847/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року, яке ухвалене суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі, на теперішній час Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі - Фонд), про визнання дій та бездіяльності протиправними та відшкодування майнової шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позову зазначив, що з жовтня 1983 року по жовтень 1994 року він працював бурильником на шахті «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

01.11.1986 року, під час роботи на підприємстві, з позивачем стався нещасний випадок - отруєння газом, однак Акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві не складався.

У лютому 1996 року та у березні 1997 року позивач звертався до адміністрації підприємства із заявами про складення Акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, однак йому було відмовлено.

30.05.2007 позивач повторно звернувся до роботодавця із заявою про складення Акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві та адміністрацією ПАТ «Кривбасзалізрудком» 02 липня 2007 року було складено Акт форми Н-1 про нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 під час роботи 01.11.1986 року.

Позивач вважає, що у зв`язку з несвоєчасним складенням вказаного акту розслідування нещасного випадку, він не міг своєчасно документально оформити своє право на перерахування щомісячної грошової допомоги в разі часткової чи повної втрати працездатності, що завдало йому майнової шкоди у розмірі 110955,52 грн.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати протиправними дії, бездіяльність ПАТ «Кривбасзалізрудком» в частині затримки оформлення Акту від 03 липня 2007 року про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом з ОСОБА_1 , який мав місце 01 листопада 1986 року; стягнути на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» майнову шкоду в розмірі 79713,28 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було враховано всі обставини, зазначені в позовній заяві, які повторно наведено в апеляційній скарзі, та не взято до уваги, що відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком» було складено Акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який стався з ОСОБА_1 під час роботи 01.11.1986 року, лише 03 липня 2007 року. Такі незаконні дії відповідача, на думку позивача, позбавили його можливості отримувати щомісячну суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності за рахунок Фонду, а тому роботодавець, як винна особа, має відшкодувати завдану шкоду.

Також, позивач зазначає, що суд безпідставно не застосував до правовідносин сторін положення ст. 173 КЗпП України та ст. 11 Закону України «Про охорону праці», якими передбачена матеріальна відповідальність власника або уповноваженого ним органу за шкоду, завдану працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Крім того, позивач зауважує, що суд з незрозумілих підстав не вбачав в діях відповідача протиправності та не звернув увагу на те, що нещасний випадок стався у 1986 році, а Акт форми Н-1 складено лише у 2007 році, що беззаперечно свідчить про затримку його складання.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Колесніченко І.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, представника третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - Лутоніну Н.В., яка покладалася на розсуд суду,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з жовтня 1983 року по жовтень 1994 року працював бурильником на шахті «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с. 71-76).

Розпорядженням по шахтоуправлінню шахти «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 12 від 28.02.1996 року, за зверненням ОСОБА_1 було створено комісію з розслідування випадку, який стався з ним 01.10.1986 року. Комісія розглянувши заяву ОСОБА_1 та заслухавши пояснення свідків, дійшла до висновку, що отруєння угарним газом не встановлено, у зв`язку з чим у складенні Акту за формою Н-1 відмовлено, про що позивача ОСОБА_1 повідомлено листом директора шахтоуправління «Октябрське» від 06.05.1996 року (а.с. 28).

На звернення ОСОБА_1 від 03.03.1997 року, листом директора ШУ «Октябрська» ВО «Кривбасруда» від 14.03.1997 року, останнього повідомлено, що розпорядженням по шахтоуправлінню створено комісію з розслідування випадку, який стався з ним 01.10.1986 року. Комісія розглянувши його заяву, пояснення свідків та дійшла до висновку, що Акт складатися не буде, оскільки з часу нещасного випадку пройшло більше одного року (а.с. 29).

30.07.2007 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення нещасного випадку на виробництві, який стався з ним 01.11.1986 року під час роботи в ШУ «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», до першого заступника начальника ТУ Держнаглядохоронпраці по Дніпропетровській області, начальника Криворізького гірничого округу Чередніченка О.Є. (а.с. 30).

02 липня 2007 року комісією з розслідування нещасного випадку, яка призначена наказом ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 08.06.2007 року № 387, було складено Акт про нещасний випадок, що стався 01 листопада 1986 року о 02-10 годині на шахті «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком» з бурильником шпурів дільниці №6 ОСОБА_1 , який затверджено директором з охорони праці ПАТ «Кривбасзалізрудком» 03 липня 2007 року. Комісією встановлено, що бурильник шпурів дільниці № 6 ОСОБА_1 отримав отруєння від окису вуглецю, який виділився з породи після проведення вибухових робіт (а.с. 31-34).

Висновоком МСЕК від 10.01.2008 року ОСОБА_1 первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом, згідно Акту № 15 від 03.07.2007 року, з 10 грудня 2007 року безстроково; про що видано довідку Серії ДНА-02 №022668 (а.с. 79).

Постановою Фонду від 04 березня 2008 року ОСОБА_1 призначено перераховану страхову виплату в розмірі 433,42 грн. у зв`язку з новим зареєстрованим страховим випадком - трудовим каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві 01.11.1986 року (а.с. 35).

Листами Фонду від 27.11.2013 року та від 11.08.2017 року ОСОБА_1 було роз`яснено, що законних підстав для перерахунку раніше призначених страхових виплат за період з 01.03.2002 року по 01.03.2007 року немає, оскільки датою визначення середнього заробітку за сукупністю випадків вважається 10.12.2007 року (час з якого МСЕК встановлено стійку втрату працездатності первинно за трудовим каліцтвом від 01.11.1986 року) (а.с. 80-81).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого рогу від 02.06.2010 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.09.2011 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. моральної шкоди за наслідками нещасного випадку, який стався з позивачем 01 листопада 1986 року під час роботи на ш. «Октябрська» ВАТ «Кривбасзалізрудком» та встановлення висновком МСЕК від 10.01.2008 року йому вперше 10% стійкої втрати працездатності за наслідками цього каліцтва (а.с. 109-117).

Згідно платіжного доручення № 18741 від 14.11.2011 року, ПАТ «Кривбасзалізрудком» було перераховано ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-824/2010 від 08.02.2010 суму в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 105).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості, оскільки роботодавцем, тобто ПАТ «Кривбасзалізрудком», було додержано положень трудового законодавство щодо організації розслідування нещасного випадку за зверненнями ОСОБА_1 у 1996 та 1997 роках та за результатами таких розслідувань у відповідача були відсутні підстави для видачі Акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 за фактом отруєння ОСОБА_1 , яке з ним сталось 01.11.1986 року під його час роботи, оскільки комісії з розслідувань нещасного випадку не вбачали підстав для складення відповідного акту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 171 КЗпП Української РСР (в редакції станом на 01.11.1986 року) адміністрація підприємств, установ, організацій за участю представників профспілкового комітету підприємства, установи, організації, а у встановлених законодавством випадках - за участю представників й інших органів, повинна вчасно і правильно проводити розслідування і облік нещасних випадків на виробництві. По результатах розслідування нещасного випадку адміністрація підприємства, установи, організації складає акт про нещасний випадок за встановленою формою, копію якого вона зобов`язана видати на вимогу потерпілого не пізніше трьох днів після закінчення розслідування. При відмові адміністрації у складанні акта про нещасний випадок чи при незгоді потерпілого з викладеними в акті обставинами нещасного випадку потерпілий вправі звернутися до профспілкового комітету підприємства, установи, організації, постанова якого з приводу складення чи змісту акта є обов`язковою для адміністрації.

14 грудня 1992 року було прийнято Закон України «Про охорону праці», статтею 25 якого передбачено, що власник повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, яке розробляється Державним комітетом України по нагляду за охороною праці за участю профспілок і затверджується Кабінетом Міністрів України. За підсумками розслідування нещасного випадку або професійного захворювання власник складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови власника скласти акт про нещасний випадок або професійне захворювання чи незгоди потерпілого або іншої заінтересованої особи із змістом акта питання вирішується у порядку, передбаченому законодавством про розгляд трудових спорів. Органи по розгляду трудових спорів при необхідності одержують відповідний висновок представника органу державного нагляду, або органу державного управління охороною праці, або профспілкового органу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, за зверненнями ОСОБА_1 у 1996 році та 1997 році роботодавцем кожного разу створювались відповідні комісії з розслідування факту нещасного випадку на виробництві. За результатами розслідування такі комісії не знаходили підстав для складення Акту про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 за фактом отруєння позивача, яке з ним сталось 01.11.1986 року під час роботи, та вказані висновки комісій з розслідування нещасного випадку ОСОБА_1 не оскаржував.

30 травня 2007 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся із відповідною заявою щодо оформлення Акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві за фактом отруєння позивача, яке з ним сталось 01.11.1986 року, та ПАТ «Кривбасзалізрудком» було дотримано процедури проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, яка визначена Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що роботодавцем було додержано положень трудового законодавство щодо організації розслідування нещасного випадку за зверненнями ОСОБА_1 у 1996 році та 1997 році, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на ПАТ «Кривбасзалізрудком» обов`язку з відшкодування позивачеві шкоди, у вигляді недоотриманих страхових виплат.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що тривала бездіяльність відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» призвела до того, що Акт за формою Н-1 було складено лише у 2007 році й позивач лише з цього часу набув право на страхові виплати, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний відшкодувати недоотримані страхові виплати за весь час затримки складання Акту форми Н-1, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком» у встановленому законом порядку та строки було розглянуто всі звернення позивача ОСОБА_1 , який жодного разу не оскаржував висновки комісій з розслідування нещасного випадку, який стався з ним 01.11.1986 року.

Крім того, із заяви ОСОБА_1 , яка була подана ним у травні 2007 року до Територіального управління Держнаглядохоронпраці України по Дніпропетровській області, слідує, що 01.11.1986 року, тобто в день настання нещасного випадку, розслідування нещасного випадку не проводилось, оскільки травма була визначена, як побутова, з чим він на той час погодився.

Наведене свідчить про те, що, станом на 01.11.1986 року, у адміністрації ПАТ «Кривбасзалізрудком» були відсутні повідомлення про нещасний випадок на виробництві, а тому не було підстав для проведення відповідного розслідування.

03 грудня 1986 року Криворізьким НДІ гігієни праці і профзахворювань було повідомлено про виявлення у хворого ОСОБА_1 діагнозу гостре отруєння вуглецем легкого ступеня та зазначено, що останній є працездатним, що не зобов`язувало роботодавця, за власною ініціативою, проводити розслідування цього нещасного випадку, як такого, що не потягнув за собою жодних негативних наслідків для здоров`я потерпілого.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано до правовідносин сторін положення ст. 173 КЗпП України та ст. 11 Закону України «Про охорону праці» колегією суддів не приймаються, оскільки вказаними правовими нормами передбачена матеріальна відповідальність власника або уповноваженого ним органу за шкоду, завдану працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, тоді як предметом даного спору є стягнення недоотриманих страхових виплат, а не прямої дійсної шкоди, завданої здоров`ю позивача.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: