Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6649/17
У Х В А Л А

11 грудня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Бузун Л.В.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника ДВС Миколаєнко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Соснівського ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Миколаєнко Т.М. та постанову про закінчення виконавчого провадження від 9 вересня 2019 року, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

встановив:

ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкас Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. В своїй скарзі просив дії старшого державного виконавця Миколаєнко Т.М. у виконавчому провадженні №56412025 визнати протиправними та такими, що вчиненні з порушенням вимог частини 2 ст.18, п.9 ч.1 ст. 39, ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» та пункту 5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5. Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 9 вересня 2019 року.

В обґрунтування скарги зазначив, що в Соснівському ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебував на виконанні виконавчий лист, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі №711/6649/17, згідно якого примусовому виконанню підлягали наступні вимоги, задоволенні Придніпровським районним судом м. Черкаси від 23 січня 2018 року з урахуванням змін згідно постанови Апеляційного суду Черкаської області від 18 квітня 2018 року визначити ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордоном, а саме:

щотижня з 14.00 год. до 19.00 год. п`ятниці та з 11.00 год. до 18.00 год. суботи в присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитини семирічного віку;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. в присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитини семирічного віку;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. з присутністю матері ОСОБА_2 до досягнення нею семирічного віку;

щороку 01 червня та 19 грудня з 11.00 год. до 16 год., в присутності матері дитини ОСОБА_2 до досягнення дитиною семирічного віку, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Після досягнення дитиною семирічного віку, визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідної згоди матері за кордоном, а саме:

перші та треті п`ятниця-неділя кожного місяця, з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку 01 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня без присутності матері, ОСОБА_2 з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Визначити, що спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_3 засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку здійснюється без обмежень, з урахуванням при цьому технічних можливостей такого зв`язку, часу навчання та відпочинку дитини, психологічного і фізичного стану дитини.

Зобов`язати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у визначений судом спосіб у вихованні малолітньої дитини, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніш як за добу до часу побачень та спільного відпочинку дитини з батьком, визначених даним рішенням суду, інформувати ОСОБА_1 засобами телефонного або електронного зв`язку про місце (адресу) де він може забрати ОСОБА_3 та місце (адресу) куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку.

Старшим державним виконавцем Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Миколаєнко Т.М. 9 вересня 2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56412025, посилаючись на п. 10 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, п.5 ст. 64-1 та п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, виконавче провадження закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення.

Проте, на думку скаржника, зазначене не відповідає дійсності, оскільки державним виконавцем станом на 9 вересня 2019 року не перевірено та не могло бути перевірено виконання графіку побачень батька з дитиною в повному обсязі, перевірка здійснена частково, в частині виконання щотижневих побачень в п`ятницю-суботу та з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів, матеріали виконавчого провадження не містять в собі факту виконання боржником графіку побачень батька з дитиною в період на протязі поточного 2019 року:

19 грудня з 11.00 год. до 16 год., в присутності матері дитини ОСОБА_2 до досягнення дитиною семирічного віку, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Після досягнення дитиною семирічного віку, визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідної згоди матері за кордоном, а саме:

перші та треті п`ятниця-неділя кожного місяця, з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку 01 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня без присутності матері, ОСОБА_2 з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Більш того, в ході перевірки виконання боржником графіку побачень у січні 2019 року встановлено, що боржник не виконувала рішення суду, про що свідчать наявні в матеріалах виконавчого провадження акти від 22 січня 2019 року та 25 січня 2019 року, постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, подання до органів досудового розслідування про невиконання рішення суду та інші матеріали виконавчого провадження № 56412025. З огляду на ці обставини, обов`язковій перевірці виконання рішення підлягає визначений період з 05 січня 2020 року протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00год. до 18.00 год. в присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною семирічного віку.

Відтак, стверджувати про повне фактичне виконання судового рішення боржником не вбачається за можливе.

Скаржник вважає дії старшого державного виконавця Миколаєнко Т.М. по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження незаконними, саму постанову такою, що підлягає скасуванню, а виконавче провадження таким, що підлягає відновленню, а тому звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою суду від 07 листопада 2019 відкрито провадження за даною скаргою.

27 листопада 2019 року через канцелярію суду від представника Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області надійшов відзив на скаргу. В даному відзиві вказано, що державним виконавцем виконано всі необхідні дії для виконання виконавчого листа №711/6649/17 від 23 січня 2018 року. А відтак, вважає, що скарга не підлягає до задоволення. З огляду на викладене, просили відмовити в задоволенні скарги.

29 листопада 2019 року скаржником надано відповідь на відзив. З даної відповіді вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з позицією представника Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області в повному обсязі. Вважає, що державним виконавцем оскаржуваною постановою порушено вимоги Закону і йому не зрозуміло, якою нормою матеріального права керувався державний виконавець при закритті виконавчого провадження на підставі встановлення ним лише часткового виконання судового рішення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити скаргу, посилаючись на обставини викладені у скарзі та у відповіді наданої ним на відзив.

Представник Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області старший державний виконавець Миколаєнко Т.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги з підстав викладених у відзиві на скаргу. Вважала, що виконавче провадження закінчено у зв`язку із повним виконання судового рішення, що підтверджується здійсненими державним виконавцем діями під час виконання виконавчого листа №711/6649/17. Окремо звернула увагу суду, що стягувач не позбавлений права відновити виконавче провадження у разі якщо боржник у подальшому перешкоджатиме побаченням стягувача з дитиною.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду скарги була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36).

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

За приписами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

В судовому засіданні встановлено, що в Соснівському ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебував на виконанні виконавчий лист, виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі №711/6649/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні дитини, визначення адреси місця проживання дитини, за участі Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, відповідно до якого:

«Визначено ОСОБА_1 наступні способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідною згодою матері за кордоном, а саме:

щотижня з 14.00 год. до 19.00 год. п`ятниці та з 11.00 год. до 18.00 год. суботи в присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитини семирічного віку;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. в присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитини семирічного віку;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. з присутністю матері ОСОБА_2 до досягнення нею семирічного віку;

щороку 01 червня та 19 грудня з 11.00 год. до 16 год., в присутності матері дитини ОСОБА_2 до досягнення дитиною семирічного віку, з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Після досягнення дитиною семирічного віку, визначено ОСОБА_1 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідної згоди матері за кордоном, а саме:

перші та треті п`ятниця-неділя кожного місяця, з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку 01 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня без присутності матері, ОСОБА_2 з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути.

Визначено, що спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_3 , засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку здійснюється без обмежень, з урахуванням при цьому технічних можливостей такого зв`язку, часу навчання та відпочинку дитини, психологічного і фізичного стану дитини.

Зобов`язано ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у визначений судом спосіб у вихованні малолітньої дитини, - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язано ОСОБА_2 не пізніш як за добу до часу побачень та спільного відпочинку дитини з батьком, визначених даним рішенням суду, інформувати ОСОБА_1 засобами телефонного або електронного зв`язку про місце (адресу) де він може забрати ОСОБА_3 та місце (адресу) куди він має доставити дитину після закінчення таких побачень чи відпочинку».

Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у головного державного виконавця Соснівського ВДВС Миколаєнко Т.М., відкрито виконавче провадження №56412025, постановою від 16 травня 2018 року щодо примусового виконання виконавчого листа №711/6649/17, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 23 січня 2018 року.

9 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Миколаєнко Т.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56412025, посилаючись на п. 10 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, п.5 ст. 64-1 та п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, виконавче провадження закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення.

Разом з тим, скаржник вважає, що оскаржувана ним постанова підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем станом на 9 вересня 2019 року не перевірено та не могло бути перевірено виконання графіку побачень батька з дитиною в повному обсязі, перевірка здійснена частково, в частині виконання щотижневих побачень в п`ятницю-суботу та з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів, матеріали виконавчого провадження не містять в собі факту виконання боржником графіку побачень батька з дитиною в період на протязі поточного 2019 року. Крім того, в ході перевірки виконання боржником графіку побачень у січні 2019 року встановлено, що боржник не виконувала рішення суду, про що свідчать наявні в матеріалах виконавчого провадження акти від 22 січня 2019 року та 25 січня 2019 року, постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, подання до органів досудового розслідування про невиконання рішення суду та інші матеріали виконавчого провадження № 56412025. З огляду на ці обставини, скаржник вважає, що обов`язковій перевірці виконання рішення підлягає визначений період з 05 січня 2020 року протягом 15 календарних днів щоденно з 11.00 год. до 18.00 год. в присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною семирічного віку.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною першою статті 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.1 ч.2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною другою статті 4 Закону встановлено, що у разі, якщо резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документів визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, слід зазначити, що виконавчі дії з примусового виконання рішення, які зобов`язаний неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавець, визначаються відповідно до вимог закону, рішення та виконавчого документу. Наявність у виконавчому документів кількох заходів примусового виконання рішень не надає право виконавцю закінчувати виконавче провадження з результатами вжиття одного або декількох встановлених виконавчим документом заходів, до встановлення виконавцем фактичного виконання рішення в повному обсязі.

В той же час, статтею 641 Закону врегульовано питання виконання рішення встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Згідно ч.1, 2 ст. 641 Закону виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Отже, із зазначеного вище вбачається, що у разі перебування на виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, яке передбачає періодичні побачення протягом певного часу, державний виконавець зобов`язаний здійснювати перевірку в місці, визначених рішенням (або державним виконавцем) і не має права закінчувати виконавче провадження до здійснення перевірки виконання боржником цього рішення.

В іншому випадку, виконавче провадження може бути закінчено після здійснення державним виконавцем перевірки виконання боржником цього рішення і лише на підставі складеного державним виконавцем акту про повне і фактичне виконання, відповідно до п.10 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, згідно з яким у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.9 чт.1 ст. 39 Закону.

Представником Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області в судовому засіданні зазначалось, що державним виконавцем виконавче провадження № 56412025 було закінчено у зв`язку із повним та фактичним виконанням судового рішення.

Проте суд не може погодитись із зазначеним, оскільки судом встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження № 56412025, передбачає заходи примусового виконання рішень щодо встановлення побачення з дитиною, а також щодо зобов`язання божника не перешкоджати стягувачу брати участь у вихованні дитини та інформувати стягувача щодо місця побачень, таким чином, рішення може вважатись фактично виконаним в повному обсязі у разі, якщо виконані всі передбачені виконавчим документом заходи.

Разом з тим, під час здійснення виконання за вказаним виконавчим документом, державним виконавцем фактично не здійснено перевірку виконання боржником рішення суду в частині зустрічей батька з дитиною після досягнення дитиною семирічного віку.

В той час, як виконавчим документом визначено наступне:

«Після досягнення дитиною семирічного віку визначити ОСОБА_1 способи участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які передбачають періодичні побачення з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, спільний відпочинок батька і дитини на території України, а за відповідної згоди матері за кордоном, а саме:

перші та треті п`ятниця-неділя кожного місяця, з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку з 05 січня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку з першої суботи серпня протягом 15 календарних днів без присутності матері дитини ОСОБА_2 ;

щороку 01 червня та 19 грудня з 14:00 год. до 10:00 год. наступного дня без присутності матері, ОСОБА_2 з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути».

Частиною п`ятою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, суду не надано належного та допустимого доказу на підтвердження того, що державним виконавцем було складено акт про повне і фактичне виконання за підписами сторін виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що постанова старшого державного виконавця Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ в Черкаській області Миколаєнко Т.М. від 09.09.2019р. про закінчення виконавчого провадження №56412025 є протиправною та підлягає до скасування.

Щодо вимоги скаржника про визнання дій державного виконавця протиправними та такими, що вчиненні з порушенням вимог частини 2 статті 18, п.9 ч.1 ст. 39, ст. 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» та пункту 5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, то суд вважає що вказана вимога не підлягає до задоволення, оскільки скаржником не зазначено, які саме дії державного виконавця суперечать зазначеним вище правовим нормам.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, - за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 268, 133, 137, 138, 447-452 ЦПК України, Закону України Про виконавче провадження», суд -

вирішив:

Скаргу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) на дії державного виконавця Соснівського ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Миколаєнко Т.М. (18000, м. Черкаси, проспект Хіміків, 50) та постанову про закінчення виконавчого провадження від 9 вересня 2019 року, заінтересована особа ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною постанову головного державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служи м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Миколаєнко Т.М. від 9 вересня 2019 року про закінчення виконавчого провадження (ВП №56412025) та скасувати вказану постанову.

В задоволенні решти вимог за скаргою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повний текст ухвали суду виготовлено 16 грудня 2019 року.

Головуючий: Р. В. Демчик