Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 462/7822/15-ц

провадження № 61-13940св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Штелик С. П.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Залізничного районного суду

м. Львова від 01 лютого 2016 року у складі судді Кирилюка А. І. та рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

учасники справи:

позивач - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Патона-13»,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У листопаді 2015 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Патона-13» (далі - ОСББ «Патона-13») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі, проживаючи у квартирі АДРЕСА_1 , проводили оплату за надані їм житлово-комунальні послуги у вказаний період лише частково. Адміністрація ОСББ «Патона-13» неодноразово попереджала відповідачів про необхідність погасити заборгованість за надані ним житлово-комунальні послуги, однак вони свій борг не сплачували. Після того, як позивач не зміг у добровільному порядку вирішити спірні правовідносини, вони звернулися із заявою до Залізничного районного суду м. Львова про видачу судового наказу щодо стягнення із відповідачів солідарно вказаної суми заборгованості, однак на підставі заяви останніх

27 липня 2015 року ухвалою суду першої інстанції такий судовий наказ було скасовано. Вказане свідчить про те, що відповідачі не мають наміру в добровільному порядку вирішити спірні правовідносини, тому ОСББ «Патона-13» вимушене звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав.

У зв`язку з викладеним ОСББ «Патона -13» просило стягнутисолідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання /опалення/, підігрів води та квартирні внески за період з

01 серпня 2011 року до 30 вересня 2015 року у розмірі 18 999,63 грн, а також 5 715,51 грн пені; 2 372,10 грн - як три проценти річних від простроченої суми; 20 385,15 грн інфляційних, а всього разом - 47 472,39 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Заочним рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСББ «Патона-13» 18 999,63 грн заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги, 2 372,10 грн три відсотки річних, 20 385,15 грн інфляційних втрат, а всього - 41 756,39 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі тривалий час не оплачують за надані ОСББ «Патона-13» комунальні послуги, за період з

01 серпня 2011 року до 30 вересня 2015 року заборгували позивачу

18 999,09 грн, в тому числі квартирні внески в розмірі 4 663,09 грн, за послуги з теплопостачання в розмірі 4 123,45 грн, підігрів води у розмірі 10 213,09 грн, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. Також з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 3 % відсотки річних в розмірі 2 372,10 грн, інфляційні втрати в розмірі 20 385,15 грн. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача пені в розмірі 5 715,51 грн не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково, заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 ,

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, за період з травня 2014 року до вересня 2015 року повернуто ОСББ «Патона-13».

У іншій частині позовні вимоги ОСББ «Патона-13» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСББ «Патона-13» 16 476,09 грн заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за період з січня 2012 року до квітня 2014 року включно, 13 353,26 грн інфляційних втрат та 1 851,18 грн три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, а всього - 31 680,53 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, щосуд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, не встановив всіх обставин справи, у зв`язку з чим ухвалив неправильне рішення. Відповідно до вимог пункту 6 частини третьої статті 121 ЦПК України 2004 року позовні вимоги ОСББ «Патона-13» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з травня 2014 року до вересня 2015 року підлягають поверненню, оскільки вони пред`явлені до суду з порушенням порядку, визначеного частиною третьою статті 118 ЦПК України 2004 року. Також судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що в результаті примусового виконання судового наказу від

23 червня 2014 року (до його скасування ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 липня 2015 року) з відповідачів на користь ОСББ «Патона-13» в період було стягнуто 3 234,63 грн (а. с. 19-20) тому боргові зобов`язання відповідачів за період з серпня 2011 року до квітень 2014 року включно станом на день подачі позову до суду (04 листопада 2015 року) частково вже було погашено - на суму 3 234,63 грн, що охоплює період серпень-грудень 2011 року (2 718,52 грн) та частково (на суму 516,11 грн) - січень 2012 року. Відтак у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за вказаний період разом з нарахованими на цю заборгованість індексом інфляції та трьох відсотків річних. З урахуванням вище наведених розрахунків до стягнення з відповідачів за грудень 2012 року підлягає 247,09 грн основного боргу, що з урахуванням індексу інфляції (183,6 %) становить

453,65 грн. Інші розрахунки заборгованості наведені ОСББ (а. с. 18-27), відповідачами не було спростовано, тому позов підлягає частковому задоволенню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуальногоправа, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанції не було належним чином з`ясовано обставин, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин. Вказують, що причиною несплати комунальних послуг за теплопостачання (обігрів квартири та гарячу воду) є вина самого позивача, оскільки ним невірно нараховуються комунальні платежі, а саме всупереч нормативним актам, якими регулюється нарахування за житлово-комунальні послуги. Також зазначають, що вони згодні оплатити комунальні послуги лише після звірки виконавчих листів про перерахунок з відповідачів в ОСББ «Патона-13». Вказують, що судами було залишено поза увагою вимоги статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не враховано судову практику щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Інших доводів касаційна скарга ОСОБА_1 не містить.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСББ «Патона-13», у яких вказано, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди встановили, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , та у ній зареєстровано три особи, а саме з 05 вересня 1977 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а з 15 січня 1988 року ОСОБА_4 (а. с. 28)

Будинок за вказаною адресою перебуває на балансі ОСББ «Патона-13» та ним обслуговується (а. с. 7-12).

ОСББ «Патона-13» забезпечує надання послуг з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, а саме: прибирання сходових кліток, прибирання прибудинкової території, поточний ремонт будинку, дератизація, підготовка будинку до осінньо-зимового періоду, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання та водовідведення, обслуговування димовентиляційних каналів, вивезення твердих побутових відходів і великогабаритного сміття, освітлення місць загального користування, аварійні служби, а також послуг з центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання.

Судами було встановлено, що згідно відомостей про нарахування та оплату за житлово-комунальні послуги відповідачі не проводили оплати за житлово-комунальні послуги та станом на 30 вересня 2015 року у них утворилась заборгованість у розмірі 18 999,09 грн, з яких: квартирних внесків у розмірі

4 663,09 грн; за послуги з теплопостачання у розмірі 4 123,45 грн; підігрів води у розмірі 10 213,09 грн (а. с. 18-24). Також позивач просив стягнути з відповідачів на його користь пеню в розмірі 5 715,51 грн, три відсотки річних в розмірі

2 372,10 грн та інфляційні витрати в розмірі 20 385,15 грн.

У червні 2014 року ОСББ «Патона-13» звернулося до суду з заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги.

23 червня 2014 року Залізничним районним судом м. Львова було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги в розмірі 19 710,72 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27 липня 2015 року судовий наказ було скасовано.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

При цьому, пункт 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» встановлює, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.

Суди встановили, що належним балансоутримувачем будинку є ОСББ «Патона-13», яке надавало відповідачам житлово-комунальні послуги, а останні споживали вказані послуги, тому дійшли правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування санкцій, установлених у частині другій статті 625 ЦК України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Такі обставини встановлені судами першої та апеляційної інстанцій на підставі наданих сторонами доказів, оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; результати оцінки доказів відображені у судових рішеннях з відповідними мотивами.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, про ненадання судами оцінки обставинам щодо неналежної якості послуг, спрямовані на переоцінку доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Касаційний суд погоджується з висновками апеляційного суду щодо скасування рішення суду першої інстанції.

Зокрема суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги ОСББ «Патона-13» в частині стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з травня 2014 року до вересня 2015 року підлягають скасуванню з поверненням позовної заяви в цій частині позивачу, оскільки вони пред`явлені з порушенням норм статей 96, 118 ЦПК України

2004 року.

Також судом апеляційної інстанції обґрунтовано взято до уваги той факт, що під час примусового виконання судового наказу, який в подальшому було скасовано, відповідачами на користь ОСББ «Патона-13» було сплачено

3 234,63 грн, тому з урахуванням вказаної суми розмір заборгованості відповідачів було обґрунтовано зменшено.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про порушення цим судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, вони були предметом судового розгляду та додаткового правового аналізу не потребують.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. М. Сімоненко А. А. Калараш А. О. Лесько С. Ю. Мартєв С. П. Штелик