ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/7204/14-ц

провадження № 22-ц/4809/1273/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 ,

третя особа - АТ «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Швеця Сергія Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2019 року у складі судді Крімченко С.А. і

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути 179214 грн 58 коп, з яких: 89607 грн 29 коп відшкодування коштів, виплачених по кредитному договору, 89607 грн 29 коп моральної шкоди та 1256 грн 87 транспортних витрат.

Позовну заяву мотивовано тим, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004, який 30.09.2014 розірнано на підставі рішення суду.

Сторони являються співвласниками будинку, який розділенно за рішенням суду.

Під час спільного проживання були отримані кредитні кошти по кредитному договору від 07.05.2013 в розмірі 10500 грн та за кредитним договором від 02.08.2013 в розмірі 30376 грн 80 коп, які позивач виплатив особисто після розірвання шлюбу.

Всі отримані кредитні позивачем кредитні кошти були витрачені на спільні потреби під час спільного проживання у шлюбі з відповідачем, а саме на внутрішній ремонт будинку.

Але в будинку позивач не проживав, не проживає і не планує проживати.

Сумісне проживання з відповідачем продовжувалося до 31.08.2013.

За рішенням суду від 29.09.2014 з нього стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) з травня 2014 року.

З нього стягується 50 % заробітку для погашення заборгованості по аліментам.

Дані зобов`язання перед дітьми та банком ставлять його в скрутне становище.

Відповідач добровільно не бажає відшкодувати половину сплачених позивачем сум по кредитним договорам.

На даний час сума, яку позивач виплатив за кредитними зобов`язаннями складає 8960 грн 29 коп.

Крім того позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 89607 грн 29 коп.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, щопозивач вправі вимагати стягнення з відповідача Ѕ частки вартості проведеного ремонту, а не стягнення грошової компенсації виплаченого кредиту, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, а не кошти, за які подружжям було набуте спільне майно у період шлюбу.

Позивачем не доведено, що саме з вини відповідача у нього погіршився стан здоров`я і він не може працювати за своєю спеціальністю.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Швець С.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При цьому суд неповно з`ясуаав усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим.

Крім того, судом не вирішено окрему позовну вимогу щодо повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору у сумі 911 грн 60 коп, які він помилково сплатив, маючи пільги як учасник бойових дій.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу про залишення апеляційної карги без задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 19.09.2004, що підтверджується копією свідоцтва про одруження ( т.1 а.с. 8).

У сторін народилося 2 дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей ( т.1 а.с. 7).

Під час шлюбу сторонами 31.08.2008 був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27.11.2012 даний будинок був визнаний об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та визнано за кожним із них право власності на Ѕ частину будинку ( т.1 а.с. 105).

В судовому засіданні сторони підтвердили, що будинок був розділений між ними в ідеальних частках по Ѕ частині кожному без поділу в натурі.

Рішенням суду не встановлювався порядок користування будинком.

ОСОБА_2 зазначила, що за усною домовленістю вона з дітьми користувалася 2 кімнатами, а позивач однією кімнатою, яка раніше була дитячою кімнатою.

Всі інші приміщення були в загальному користуванні.

До матеріалів справи додані акти, складені головою квартального комітету №36 ОСОБА_5 та сусідами про те, що ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 03.08.2011, з`являється періодично по вихідним дням.

В будинку проживає ОСОБА_2 разом з дітьми ( т.1 а.с. 108-109).

Дана інформація не була спростована позивачем, який пояснив, що працював в м. Голованівськ, а потім в с.Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області.

Згідно копії трудової книжки позивача, останній 16.08.2011 був прийнятий на посаду лікаря загальної практики сімейної медицини Голованівської ЦРЛ, а 03.01.2012 був прийнятий на посаду лікаря загальної практики - сімейного лікаря, головного лікаря Попельнастівської ЛАЗПСМ, а з 01.06.2013 прийнятий на посаду завідувача, лікаря ЗПСМ Попельнастівської ЛАЗПСМ по переводу з Олександрійської ЦРЛ ( т.2 а.с. 79-80).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.09.2014 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 шлюб між сторонами розірваний.

В мотивувальній частині рішення встановлено, що позивач ОСОБА_2 зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені від народження другої доньки, тобто з грудня 2012 року.

Відповідач погодився на розірвання шлюбу і просив суд зазначити в рішенні суду, що саме з 31 серпня 2013 року вони з позивачем припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства.

В засіданні встановлено, що позивачка в 2012 році зверталася з позовом про розірвання шлюбу.

В матеріалах справи є заяви від сторін, датовані 22.04.2012 про надання їм строку для примирення.

Ухвалою суду від 08.05.2012 сторонам був наданий строк для примирення 6 місяців.

Ухвалою від 08.11.2012 провадження у справі про розірвання шлюбу було закрито у зв`язку з примиренням сторін.( т.2 а.с. 130-132).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснила, що так як вона була вагітна, їй роз`яснили, що в період вагітності дружини і до досягнення дитиною 1 року шлюб не може бути розірваний, тому шлюб і не був розірваний у 2012 році.

Судом також встановлено, що 07.05.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір № 63 на відкриття та ведення поточного рахунку «До виплат» і отримано по даному кредитному договору 08.05.2013 10000 грн ( т.1 а.с. 12).

04.06.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № і отримано 25000 грн. кредитних коштів.( т.2 а.с. 117-120).

04.06.2013 ОСОБА_1 за рахунок кредитних коштів, отриманих 04.06.2013 вніс на картковий рахунок 9843 грн. 79 коп. ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» на погашення кредиту від 07.05.2013, що підтверджується випискою по рахунку( т.2 а.с. 154).

02.08.2013 між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0666/82/0146903 та надання кредитних коштів в сумі 30376 грн 80 коп на 72 місяці з процентною ставкою річних 41,10%.

Фактично отримано позивачем 28700 грн, поточний рахунок для погашення заборгованості № НОМЕР_1 ( т.1 а.с. 16-17).

Відповідач в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 , отримавши даний кредит, відразу погасив кредит в сумі 25000 грн, який він взяв у ПАТ «ОТП Банк».

Позивач даної інформації не спростував і не надав суду довідку з ПАТ «ОТП Банк» про виплату ним даного кредиту.

Згідно довідки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредит, виданий банком ОСОБА_1 02.08.2013 в сумі 30376 грн 80 коп станом на 14.11.2016 погашений повністю ( т.2 а.с. 133).

Останній платіж по даному кредиту в сумі 20400 грн був здійснений 17.05.2016 ( т.2 а.с. 162).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

У справі, яка переглядається, суд установив, що кошти за укладеними за час шлюбу кредитними договорами позивач одержав дляпогашення кредиту, а також для здійснення ремонту жилого будинку, який є спільною частковою власністю позивача та відповідача.

Ремотні роботи проводилися в 2013 році, що було визнано відповідачем в суді першої інстанції.

Про надання згоди на проведення ремонту в будинку відповідач заперечувала.

Матеріалами справи підтверджується, що на час ухвалення судом першої інстанції рішення, заборгованості за кредитним договором немає, останній платіж по даному кредиту в сумі 20400 грн був здійснений 17.05.2016 ( т.2 а.с. 162).

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що поліпшення в будинку, який перебуває у власності сторін, здійснені в період перебування їх у зареєстрованому шлюбі, ці поліпшення є невід`ємними від будинку і спільною сумісною власністю.

Позивач сам стверджує, що отримані кредитні кошти були спрямовані на ремонт будинку, але при цьому не надає розрахунку, яку саме суму коштів було витрачено на ремонт та чи не перевищують ремонтні роботі та вартість матеріалів суму кредиту.

У поданій до суду позовній заяві (до збільшення позовних вимог) позивач просив стягнути з відповідача на його користь сплачені ним кошти на погашення кредиту за період перебування його та відповідача в зареєстрованому шлюбі, що не ґрунтується на нормах закону.

Крім того, як встановлено судом, позивач отримував три кредити, з яких послідуючі кредити погашали борги попередніх кредитів.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що не відповідає дійсним обставинам справи, той факт, зазначений судом першої інстанції, що позивачем не був зроблений розрахунок про зарахування кредитних коштів для погашення інших кредитів і яка сума залишилася після даних операцій, та не зазначена загальна сума виплачених ним кредитних коштів з детальним розрахунком.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, яким чином сплачувалась кредитна заборгованість позивачем, не зроблено розрахунку щодо суми, виплаченої за кредитним договором в період спільного та окремого проживання позивача та відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції помилково вказано, що в судовому засіданні позивач зазначив, що згоду на проведення ремонтних робіт і умови кредитних договорів вони з відповідачем не обговорювали, спростовуються протоколом судового засідання від 22.04.2019, яким зафіксовано твердження позивача про те, що згоду на ремонт і умови кредитного договору подружжям на обговорювалось (т. 3, а. с. 121).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення компенсації виплаченого ним кредиту є безпідставними.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалми справи не підтверджується та позивачем не доведений той факт, що діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач просить повернути йому безпідставно сплачений судовий збір в сумі 911 грн 60 коп.

Проте дана вимога не може бути задоволена судом апеляційної інстанції, оскільки порядок та підстави повернення судового збору визначено ст.7 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, а саме за клопотанням особи, яка його сплатила, а не шляхом пред`явлення позову до особи, або шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного суд вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Швеця Сергія Володимировича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді С.М. Єгорова

О.Л.Карпенко