Номер провадження: 22-ц/813/4294/19
Головуючий у першій інстанції Целух А.П
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеського Регіонального Управління Страхової компанії Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Юнівес», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, що спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «unives»,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, що були спричинені позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.10.2017 року, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan X-trail державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на червоний сигнал світлофору, скоїв ДТП, наслідком якої стало повне знищення належного ОСОБА_1 на праві власності транспортного засобу (далі ТЗ) марки «Mazda МX-5» 1999 р. в., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Внаслідок цієї ДТП, окрім знищеного автомобіля, позивач також отримав тілесні ушкодження, а саме: забій шийного відділу хребта, забій лівого колінного суглоба, а також численні синці та подряпини. Також був пошкоджений транспортний засіб, що належить ОСОБА_3 . Витрати на лікування від отриманих під час ДТП травм, згідно до квитанцій, що збереглися в позивача, становлять 303 грн. 17 коп.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2018 року ОСОБА_2 у зв`язку із скоєнням вказаного вище ДТП, був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія "unives"» за полісом ОСЦВ АМ №0040660, з терміном дії з 13.06.2017 року по 12.06.2018 року, у зв`язку з чим він звернувся до страхової компанії із вимогою про виплату страхової компенсації. ПрАТ «Страхова компанія "unives"» виплатила позивачу у добровільному порядку страхове відшкодування у сумі 71490 грн. 64 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія "unives"» витрати на лікування від отриманих під час ДТП травм в сумі 303 грн. 17 коп., витрати, що пов`язані з пошкодженням (знищенням) належного позивачу транспортного засобу марки «Mazda МX-5» 1999 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ., компенсацію за спричинення моральної шкоди, яка спричинена фізичний болем та стражданнями, які позивач відчув у зв`язку з отриманням численних тілесних ушкоджень під час ДТП, яка сталася 16.10.2017 року, в сумі 40000 грн. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 60000 грн. у якості компенсації за душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку із фактичним знищенням свого транспортного засобу. Позивач заявив вимоги про стягнення з ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія "UNIVES"» на його користь всіх документально підтверджених судових витрат по справі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнено з ПрАТ «Страхова компанія "unives"» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхової компенсації у сумі 3009 грн. Стягнено з ОСОБА_2 у якості відшкодування майнової шкоди 114017 грн. 38 коп. Стягнено з ПрАТ «Страхова компанія "unives"» на користь ОСОБА_1 витрати за лікування в сумі 303 грн. 17 коп. Стягнено з ПрАТ «Страхова компанія "unives"» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за спричинення позивачу фізичних страждань в сумі 5000,00грн. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за спричинення позивачу фізичних страждань в сумі 5000,00 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за спричинення позивачу знищенням належного йому транспортного засобу моральних страждань в сумі 10000,00 грн. Стягнено з ПрАТ на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 90 грн. 43 коп. Стягнено з ПрАТ на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті проведення експертизи в сумі 175 грн. 72 коп. Стягнено з ПрАТ на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 668 грн. 20 коп. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3 141 грн. 97 коп. Стягнено з ОСОБА_2 витрати по оплаті проведення експертизи в сумі 6688 грн. 28 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 25 331 грн. 80 коп. Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1245 грн. 17 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення тільки в частині стягнення з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 компенсації моральної шкоди за спричинення позивачу фізичних страждань у сумі 5000 гривень та ухвалити нове, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що районним судом не було враховано те, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції яка діяла на дату укладення Полісу та настання ДТП), відповідно до ст. 26-1 якого, відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. На підставі вищезазначеного та враховуючи розмір коштів витрачених на лікування, який становить 303,17 грн., розмір моральної шкоди, який може бути стягнутий з ПрАТ «Страхова компанія «Юніверс», становить 15,16 грн., а не 5000 грн., які було стягнуто оскаржуваним рішенням. Крім того, ОСОБА_4 звертає увагу на те, що ПрАТ «Страхова компанія «Юніверс» жодним чином не завдавало позивачу фізичних страждань.

Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивами на неї, у яких зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - такими, що не можуть прийматись до уваги.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду переглядається лише в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» моральної шкоди, а тому перегляду в іншій частині не підлягає

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

16 жовтня 2017 року біля 00:40 годин, за адресою: м. Одеса, пр-т Адміральський, 34, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan X-trail державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на червоний сигнал світлофору, скоїв ДТП.

Наявність вини ОСОБА_2 у скоєнні цього ДТП підтверджується на підставі постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси Журика С.В. від 12 січня 2018 року, якою ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16.10.2017 року, транспортний засіб марки «Mazda МX-5» (легковий кабріолет) 1999 р. в., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , отримав механічні ушкодження, які, згідно до висновку судової автотоварознавської експертизи, складеного 01.08.2018 року експертом ЛААД ОНДІСЕ ОСОБА_5 , привели до фізичного знищення цього ТЗ.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія "UNIVES"» за полісом АМ №0040660.

Судом першої інстанції також правильно встановлено, що учасниками ДТП виконані всі умови Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. № 1961-УІ.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачається:

«24.1. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

24.2. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

24.3. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті».

Тому з боку ПрАТ «Страхова компанія "UNIVES"» на користь ОСОБА_1 дійсно слід стягнути його витрати на лікування в сумі 303 грн. 17 коп., які підтверджуються належним чином на підставі наданих з боку позивача документів.

На підставі правової норми, яка міститься в ст. 23 ЦК України, а саме, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає серед іншого у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до пунктів 1 та 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Перш за все, 16.10.2017 р., внаслідок ДТП, позивач отримав численні тілесні ушкодження, тобто фізичний біль та страждання, що вже саме по собі є обставинами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, і, відповідно, приводом для стягнення на його користь грошової компенсації за спричинену цим моральну шкоду. З урахуванням локалізації удару при зіткненні суд першої інстанції вірно враховував, що позивач пережив внаслідок ДТП сильний переляк, страх смерті, оскільки ризик його загибелі при такому ударі був дуже високим. Позивач стверджує, що цей страх переслідує його й досі, через що їзда в легковому автомобілі у темний період доби викликає в нього дуже сильне душевне напруження.

До того ж, втрата належного позивачу транспортного засобу вимагає від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації свого життя. Працюючи на вулиці Сегедській та проживаючи при цьому на площі Бориса Дерев`янка, позивач, який звик до переміщень містом власним автотранспортом, вимушений користатися або загальноміськім транспортом, або заздалегідь викликати таксі, чи орендувати інший транспортний засіб. Крім того, внаслідок ДТП ОСОБА_1 був вимушений витрачати велику кількість часу для поїздок до поліції, правозахисників, судових експертів, лікарів та суду. По стану на сьогодення позивач взагалі не отримав від ОСОБА_2 компенсації у якості відшкодування спричиненої йому шкоди.

Таким чином, позивачу внаслідок ДТП була заподіяна крім майнової шкоди також і моральна шкода, яка насамперед полягає у фізичних, а також душевних стражданнях ОСОБА_1 , які він зазнав у зв`язку із тілесними пошкодженнями та фактичним знищенням належного йому майна, що прямо передбачено п. п. 1 та 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У роз`ясненнях, приведених у п. п. 3, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. (із змінами, внесеними згідно з постановою № 5 від 25.05. 01р.) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» сказане, що «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».

У роз`ясненнях, приведених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. (із змінами, внесеними згідно з постановою № 5 від 25.05. 01р.) „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" сказане: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Пунктом 9.3 цього Закону встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням майна (транспортного засобу) у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач ОСОБА_1 вимагає спільного стягнення з ОСОБА_2 та з ПрАТ «Страхова компанія "UNIVES"» на його користь компенсацію за спричинення моральної шкоди, яка спричинена фізичний болем та стражданнями, які позивач відчув у зв`язку з отриманням численних тілесних ушкоджень під час ДТП, яка сталася 16.10.2017 року, в сумі 40?000 грн., а також з ОСОБА_2 особисто на його користь 60?000 грн. у якості компенсації за душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку із знищенням чи пошкодженням свого транспортного засобу.

З урахуванням всіх обставин справи суд першої інстанції вірно вважав, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія "UNIVES"» про стягнення спричиненої йому внаслідок ДТП моральної шкоди є перевищеними, і підлягають задоволенню у наступних розмірах з ПрАТ «Страхова компанія "UNIVES"» слід стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за спричинення фізичних страждань у сумі 5000,00 грн.; з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за спричинення фізичних страждань у сумі 5000,00грн.; з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди за спричинення позивачу моральних страждань у зв`язку із знищенням внаслідок ДТП належного йому транспортного засобу у сумі 10000,00 грн.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Таким чином, поняття шкода, заподіяна здоров`ю, включає у себе комплекс понять, а тому відшкодування моральної шкоди у розмірі 5% необхідно проводити не з окремої складової (шкоди, пов`язана з лікуванням потерпілого), а сумарно з усіх складових.

Скаржник в своїй апеляційній скарзі не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є такими, що не відповідають обставинами справи. Крім того, колегія суддів зазначає, що станом на момент прийняття рішення обов`язки відповідачів в добровільному порядку перед позивачем виконані не були, що вимушувало позивача тривало захищати свої права, що в свою чергу є окремою підставою для відшкодування шкоди позивачу на загальних підставах.

Також судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2019 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко