Справа № 541/883/19
Номер провадження 2/541/651/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 грудня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М. В.,

представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадення цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Солонцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,

установив:

22 квітня 2019 року до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

На підтвердження позовних вимог вказали, що вони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . На час набуття ними права власності на житловий будинок мав статус колгоспного двору. Головою двору був ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були членами двору. Вважають, що майно колгоспного двору належить усім його членам на праві сумісної власності, розмір часток яких - рівний. Після смерті ОСОБА_5 , його частка була успадкована його дружиною ОСОБА_6 та донькою - ОСОБА_2.. Після смерті ОСОБА_6 спадщину було прийнято ОСОБА_2 . Враховуючи дані обставини позивачі вважають, що розмір частки ОСОБА_2 , з урахуванням успадкованих часток, складає 3/5 частини спірного житлового будинку, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як члени колгоспного двору набули право власності на 1/5 частини житлового будинку кожен. Правовстановлюючий документ на спірне майно - відсутній. Земельна ділянка на якій розташований будинок позивачами не приватизована. Інше речове право також не оформлялося. Вказані обставини позбавляють позивачів провести державну реєстрацію речових прав не належне їм нерухоме майно. Тому, позивачі вирішили звернутися з відповідним позовом до Солонцівської сільської ради як представника територіальної громади, оскільки житловий будинок розташований в межах села Солонці на земельній ділянці комунальної власності. Позивачі прохали суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/5 частини, а за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кожним з них право власності по 1/5 частині спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с.37).

У встановлений судом строк представник відповідача правом на подання відзиву не скористався.

В судове засідання позивачі не з`явилися, їх представник, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити.

Представник Солонцівської сільської ради Миргородського району в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, окрім того прохав провести розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачі проживають в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспортів позивачів.

У відповідності до копії технічного паспорту на житловому будинку по АДРЕСА_1 , рік побудови спірного будинку вказано -1987 рік (а.с.24-25).

Правовстановлюючий документ на відповідне майно у позивачів - відсутній.

Право власності на відповідне майно не зареєстровано, що підтверджується довідкою з ДКП «Миргородтехінвентаризація» № 50-Т від 07.02.2019 року (а.с.18).

Окрім того реєстрація речових прав на відповідний об`єкт нерухомості не проведена, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухома майно (а.с.22).

Довідкою Солонцівської сільської ради підтверджується, те що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , на якій розташований спірний будинок не приватизована (а.с.32).

Згідно виписки погосподарської книги № 1 по с. Солонці за 1986-1995 роки, в спірному домогосподарстві проживали наступні члени сім`ї: ОСОБА_5 - (голова домогосподарства), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_3 (зять) та ОСОБА_4 (внук) (а.с.23-24) В погосподарській книзі зазначено, що дане домогосподарство мало статус колгоспного двору.

Згідно копії з технічного паспорту, вбачається, що будівництво спірного будинку завершилось 1987року (а.с.21).

У статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктами 2, 3 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію у часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної сили у часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це у законі або іншому нормативно-правовому акті.

У відповідності до ст. 5 ЦК України 2004 року, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

На момент закінчення будівництва, питання права власності було врегульовано нормами Цивільного кодексу Української РСР в ред. від 18.07.83 року.

Зокрема, статтею 120 ЦК УРСР, визначено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Частиною 2 ст. 123 ЦК УРСР визначено, що розмір члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

З огляду на положення тогочасного законодавства, усі члени колгоспного двору набували право власності на частку, розмір якої є рівним в порівнянні з частками інших членів двору.

На момент закінчення будівництва, членами колгоспного двору в с. Солонці з особовим рахунком №7 зазначені: ОСОБА_5 - (голова домогосподарства), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_3 (зять). Згодом, з 1991 року в якості члена колгоспного двору почав та обліковуватися і ОСОБА_4 (внук).

Отже частки усіх членів колгоспного двору, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 становили по 1/5 від усього майна колгоспного двору

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На момент смерті, ОСОБА_8 , у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про власність» положення ЦК УРСР, які регулювали порядок спадкування майна в колгоспного двору, були виключені, а тому спадкування такого майна почало здійснюватися за загальними правилами.

Згідно інформації наданої з Першої миргородської державної нотаріальної контори, спадкова справа щодо майна ОСОБА_5 не заводилася.

Згідно довідки виданої Солонцівською сільською радою на момент смерті ОСОБА_5 разом з ним за однією адресою проживали: ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_3 (зять). Згодом, з 1991 року в якості члена колгоспного двору почав та обліковуватися і ОСОБА_4 (внук) (а.с.31).

Згідно з положеннями статті 529 ЦК УРСР, до першої черги спадкоємців за законом є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 549 ЦК УРСР, визначено перелік дій, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємці фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

З огляду на встановленні обставини вбачається, що ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_2 (дочка) відповідно до ст.529 ЦК України (1963р.) є спадкоємцями за законом після ОСОБА_5 та прийняли спадщину відповідно до ст. 549 цього Кодексу. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР(1963р.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно матеріалів спадкової справи № 130/2016, заведеної на майно померлої, вбачається що позивачка ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею за заповітом, котра прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Таким чином, з урахуванням успадкованих часток, частка позивачки ОСОБА_2 у спірному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 3/5.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Оскільки відсутність у позивачів правовстановлюючого документа, що підтверджує їх право власності на нерухоме майно перешкоджає їм в користуванні належним їм майном, враховуючи визнання позивачем позову, суд вважає за необхідне визнати за ними право власності в межах визначених, ними в позовній заяві часток.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 120, 529, 548, 549 ЦК УРСР(1963р), ст.ст. 16,392, 1216-1218,1233,1235, 1225, 1261,1268,1269 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Солонцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності 3/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , право власності 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , право власності 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 16 грудня 2019 року.

Суддя О.А. Городівський