КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2019 року місто Київ

Справа № 753/15981/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовеноко Р.В.,

Суханової Є.М.,

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бутенка Олексія Андрійовича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва, у складі судді Каліушко Ф.А., від 22 серпня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малівської Наталії Іванівни про визнання протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року заявник звернувся до суду з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця. Просив визнати протиправними дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби (далі також РВ ДВС) міста Київ Головного територіального управління юстиції (далі також ГТУЮ) у місті Києві Малівської Н.І. в частині ухвалення постанови від 28 вересня 2018 року про накладення штрафу в розмірі 62 750 грн і скасувати цю постанову, а також визнати протиправною бездіяльність вказаного в частині невжиття дій та заходів щодо скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та скасувати постанову від 22 березня 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортирними засобами.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бутенка О.А., з судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу районного суду міста Києва від 22 серпня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що висновки суду є хибними та не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Інші учасники справи судове рішення не оскаржили та відзиву на апеляційну скаргу не подали, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджало перегляду рішення суду першої інстанції, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак до суду не з`явилися, що, відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджало розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи скаргу без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що скаржником порушено строк встановлений ч. 1 ст. 449 ЦПК України та клопотання про його поновлення не заявлено.

Колегія суддів з цим висновком міського суду погодилася, оскільки він відповідає матеріалам справи і узгоджуються з вимогами закону.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджував, що про обставини, які стали підставою для звернення зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця він дізнався 26 липня 2019 року, а зі скаргою до суду звернувся 5 серпня 2019 року, тому вважав, що, встановлений статтею 449 ЦПК України десятиденний строк звернення до суду не пропустив.

Між тим, зі скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови від 28 вересня 2018 року про накладення штрафу ОСОБА_1 отримав 28 червня 2019 року, про що заявник вказав сам.

Щодо оскарження бездіяльності державного виконавця в частині невжиття дій та заходів щодо скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобом та вимоги про скасування постанови від 22 березня 2018 року, то з матеріалів вбачається таке.

4 липня 2019 року ФОП ОСОБА_3 видав скаржнику довідку про те, що останній дійсно працює у ФОП ОСОБА_3 на посаді водія (а.с. 10).

Наступного дня ОСОБА_1 звернувся до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з заявою скасування тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами встановленого постановою від 22 березня 2018 року та обґрунтував заяву тим, що працює у ФОП ОСОБА_3 на посаді водія, що є основним джерелом його доходу, а також долучив до заяви вказану довідку (а.с. 9).

Тому, твердження апелянта про те, що про порушення своїх прав і свобод він дізнався лише 27 липня 2019 року, на думку колегії суддів являється надуманим.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції щодо пропуску скаржником встановленого статтею 449 ЦПК України десятиденного строку звернення до суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

За наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ч. 6 ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 268, 375, 367, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Бутенка Олексія Андрійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 22 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. У випадках визначених ст. 389 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

Є.М. Суханова