Справа № 536/1251/18
14 червня 2019 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Колотієвського О.О.
секретаря судового засідання Курбанової В.О.
представника позивача - ОСОБА_1
представника третьої особи служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області - Думчикової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав,
У серпні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 29 січня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. До реєстрації шлюбу, сторони перебували у шлюбних відносинах, мають двох синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 діти проживають разом із позивачем.
З липня 2008 року шлюбні відносини між сторонами припиненні, внаслідок чого 14 листопада 2008 року шлюб між ними розірвано.
Починаючи з моменту припинення шлюбних відносин і по сьогоднішній час ОСОБА_3 у вихованні, спілкуванні та розвитку дітей не бере, святкових заходів за участю синів не відвідує, їхнім життям не цікавиться. Позивачка жодних перешкод у вихованні, спілкуванні батька з дітьми не здійснює.
Відповідач виявляє повну бездіяльність стосовно свого обов`язку з утримання та виховання власних дітей, не цікавиться життям синів та не виконує своїх батьківських обов`язків з їх виховання.
Діти перебувають на повному утриманні матері, батько жодним чином не цікавиться життям дітей.
На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним засобами рекомендованого поштового зв`язку. Заяви про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Представник третьої особи за довіреністю Думчикова Т.В . в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, показання свідків, думку дітей, дослідивши надані матеріали, і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 29 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб в Потоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 1.
До реєстрації шлюбу, позивачка перебувала разом із відповідачем у шлюбних відносинах, мають двох синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 листопада 2008 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом зі позивачкою - ОСОБА_2 ..

Починаючи з моменту припинення шлюбних відносин і по сьогоднішній час Відповідач у вихованні, спілкуванні та розвитку дітей не брав, святкових заходів за участю синів не відвідував, їхнім життям не цікавиться.

Позивачка жодних перешкод у вихованні, спілкуванні батька з дітьми не здійснює.

Відповідач виявляє повну бездіяльність стосовно свого обов`язку з утримання та виховання власних дітей, не цікавиться життям синів та не виконує своїх батьківських обов`язків з їх виховання.

Згідно виконавчого листа № 2-674 від 04.08.2008, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 16.08.2008 до досягнення ОСОБА_4 повноліття, та в подальшому в розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_5 повноліття, ОСОБА_3 має заборгованість станом на 30.06.2018 - 11936, 78 грн., що підтверджується копією довідки-розрахунку від 12.07.2018 року, виданої державним виконавцем Крюківського ВДВС м. Кременчук, Головного Територіального управління юстиції у Полтавській області.

Згідно відповіді Кременчуцької ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 Кременчуцької міської ради від 16.07.2018 № 01-29/288 ОСОБА_3 , батько учня 6-Б класу Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Дзюби Ярослава ОСОБА_13 та учня 11 класу Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 ОСОБА_4 , батьківських зборів не відвідував, впродовж зазначеного періоду не звертався за інформацією щодо виховання дітей, на свята першого та останнього дзвоника не з`являється.

Довідкою федерації «Айкідо та Будо» м. Кременчука від 30.07.2018 р. також підтверджено те, що ОСОБА_3 , батько ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , протягом 2013-2018 років на тренування дітей не приводив і не забирав, на змагання та атестації не з`являється, а також ніколи не цікавився спортивними досягненнями дітей.

Представником третьої особи надано суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконкому Кременчуцької міської ради від 01.02.2019 № 155.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 р.) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення, судовий орган надає дитині можливість висловити свої думки і приділяє цим думкам належну увагу.

В судовому засіданні діти сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що проживають з матір`ю, дідусем та бабусею, останній раз випадково зустріли батька на вулиці близько п`яти років назад, він з ними не спілкується, не телефонує, не допомагає, не відвідує перші та останні дзвоники, які проводились у школі, а також не вітає з днями народження синів, зі святами.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суду надали показання відповідно до яких встановлено, що дійсно відповідач ОСОБА_3 життям своїх дітей не цікавиться, батьківські обов`язки не виконує, хоча жодних перешкод у здійсненні цих прав ніхто йому не здійснює.

Частинами другою та четвертою статті155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" вказується, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено документально.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. О. Колотієвський