Номер провадження: 22-ц/813/7467/19
Номер справи місцевого суду: 2-1752/11
Головуючий у першій інстанції Курочка В. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року про відмову в задоволенні її скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

05 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що під час виконавчого провадження № 50869761 від 18 квітня 2016 року, яке було відкрито на підставі заяви стягувача та виконавчого листа № 2- 1752/11 виданого 23.03.2012 року Овідіопольським районним судом Одеської області старшим державним виконавцем Відділу Державної Виконавчої Служби Радивилівського РУЮ Головного Територіального Управління Юстиції у Рівненській області Гвоздецькою С.С. безпідставно було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження, а тому скаржник просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 50869761 від 18 квітня 2016 року державного виконавця Відділу Державної Виконавчої Служби Радивилівського РУЮ Головного Територіального Управління Юстиції у Рівненській області Гвоздецької С.С.

Скаржник ОСОБА_1 в скарзі посилається на те, що вказаним старшим державним виконавцем незаконно вчинені дії по відкриттю виконавчого провадження та здійснена бездіяльність, яка полягала у тому, що їй не направлено копії відповідної постанови.

Тобто, фактично ОСОБА_1 оскаржує не лише постанову старшого державного виконавця, а також її дії та бездіяльність, пов`язаних із винесенням вказаної постанови.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року заяву боржника ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення зі скаргою на постанову держаного виконавця про відкриття виконавчого провадження задоволено.

Поновлено строк боржнику ОСОБА_1 на звернення зі скаргою на постанову держаного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 20.12.2019 року, на 14.00 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с. 175-181).

Проте, від заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 25.11.2019 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи без її участі у зв`язку з територіальною віддаленістю та скрутним матеріальним становищем (а.с.181).

З цих підстав, та з врахуванням строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність слухання справи у відсутність її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» та у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2019 року, справа № 922/4244/17 зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, за винятком заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, про що вказано вище.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 20.12.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалусуд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що не належне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження не може були підставою для скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а відповідно до ст. 35 ч.1 Закону може бути тільки підставою для відкладення виконавчих дій за заявою стягувача чи боржника або за власною ініціативою на строк встановлений законом з метою поновлення прав та обов`язків сторін виконавчого провадження, а тому суд приходить до висновку, що посилання боржника на те, що вона не своєчасно отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, що є підставою для скасування постанови є помилковими, які не ґрунтуються на законі, а сама скарга є необґрунтованою.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що посилання скаржника на порушення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, є помилковими, оскільки термін пред`явлення вищевказаного виконавчого документу складає менше ніж один рік.

Таким чином, що стосується суті апеляційної скарги щодо неправомірних дій старшого державного виконавця по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження, то вона є безпідставною, так як суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі, як безпідставної.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що суд незаконно розглянув її скаргу без її участі та участі її представника, не повідомивши їх про час і місце судового засідання, є безпідставним, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 червня 2019 року було відмовлено скаржнику ОСОБА_1 у задоволенні її клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (т.2, а.с.131). Копія цієї ухвали була направлена ОСОБА_1 і вона її отримала 12.07.2019 року (т.23, а.с.133).

В подальшому розгляд справи був призначений на 26 липня 2019 року, про що ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, отримавши 18.07.2019 року за адресою свого місця проживання відповідну поштову кореспонденцію від суду (т.2, а.с.144).

Тобто вказану поштову кореспонденцію про час і місце судового засідання ОСОБА_1 отримала з 8 днів до його проведення, а тому у неї було достатньо часу для явки до суду разом зі своїм представником для участі у судовому засіданні та дати відповідні пояснення суду, однак вона цього не здійснила.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали помилково послався на ч. 2 ст. 385 ЦПК України при поновленні строку для звернення зі скаргою, та неправомірно керувався ст.ст. 208, 210, 385, 387 ЦПК України, які з 15.12.2017 року мають іншу редакцію.

У зв`язку з цим, ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року підлягає зміні в її мотивувальній частині, з посиланням на норми процесуального права, якими на час постановлення оскаржуваної ухвали та на даний час регулюються питання судового контролю за виконанням судових рішень.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2011 року Овідіопольським райсудом Одеської області в рамках цивільного провадження №2-1752/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору, договору застави транспортного засобу і договору поруки, було прийнято рішення.

Згідно цього судового рішення з відповідачів на користь банку був стягнутий борг за кредитним договором в розмірі 68 158,32 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 2 388,04 грн., пені в розмірі 3 273,68 грн., а всього - 73 820,04 грн. в солідарному порядку та стягнуто з відповідачів судові витрати в рівних частках.

16 лютого 2012 року Апеляційним судом Одеської області апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, вищевказане рішення Овідіопольського райсуду Одеської області від 11 листопада 2011 року в частині задоволення позову Банка залишено без змін; рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 скасовано, позовні вимоги ОСОБА_2 до Банку залишені без розгляду.

Вказані судові рішення набрали законної сили, а тому за змістом ст. 129 Конституції України та у відповідності до ст. 18 ЦПК України є обов`язковими для всіх органів виконавчої влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у повній відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року змінити, з мотивів, викладених вище.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року змінити.

Прийняти постанову, якою в передостанньому абзаці мотивувальної частини ухвали слова та цифри: «…відповідно до ст. 385 ч.2 ЦПК України…» замінити словами та цифрами наступного змісту: «... відповідно до ч.2 ст.449 ЦПК України…».

Останній абзац резолютивної частини ухвали наступного змісту:

«Керуючись ст.ст. 208,210, 385 ,387 ЦПК України, суд»

замінити абзацом наступного змісту:

«Керуючись ст.ст. 258, 260, 449, 451 ЦПК України, суд»

В решті ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра