Справа №566/125/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 серпня 2019 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі:одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,

при секретарі судового засідання Драган Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Новосада В.О., відповідача ОСОБА_2 , його представника - адвоката Музики-Дубравського В.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою, в якій просила змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів та стягувати щомісячно із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1013 гривень 50 копійок, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо. На підставі рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області з відповідача на її користь на утримання сина стягуються аліменти у розмірі по 400 грн., щомісячно. Проте, на даний час таких коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки дитина зростає, і матеріальні витрати на забезпечення його матеріальних потреб значно зросли. Крім цього, змінилися сімейні обставини позивачки, а саме 15.04.2018 року у неї народилася ще одна дитина, у зв"язку з чим, вона не працює, а перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відтак не взмозі забезпечувати матеріально двох старших дітей, оскільки отримує лише державну допомогу при народженні меншої дитини в сумі 860 гривень. З часу визначення розміру аліментів за попереднім рішенням, через значні інфляційні процеси в Україні підвищилась вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. В зв`язку з цим, визначена сума аліментів не відповідає належному рівню утримання їх дітей. Крім спільного з відповідачем сина ОСОБА_3 , у неї на утриманні перебувають її двоє малолітніх дітей. Просить суд змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача, збільшивши їх розмір до 1013 гривень 50 копійок, щомісячно, та стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 гривень.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 29 січня 2019 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з викликом позивача і відповідача у судове засідання. (а.с. 21)

15 квітня 2019 року Млинівським районним судом Рівненської області ухвалено заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації, згідно закону, в розмірі 1013 (одна тисяча тринадцять) гривень 50 копійок, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а також 1000 гривень, понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та 768 гривень 40 копійок судового збору в дохід держави.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 14 травня 2019 року заочне рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 15 квітня 2019 року у вказаній цивільній справі скасовано з призначенням нового судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник-адвокат Новосад В.О. позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково суду пояснили, що на даний час відповідач тимчасово працевлаштований, хоча й неофіційно, однак взмозі отримувати доходи, за рахунок яких спроможний платити аліменти.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Музика-Дубравський А.А. в судовому засіданні позов не визнали з підстав, наведених у відзиві на позов (а.с. 28-29), а саме через відсутність, на думку сторони відповідача, передбачених ст. 192 СК України обставин, які б підтверджували зміну матеріального, або сімейного становища позивача ОСОБА_1 , які б у свою чергу зумовлювали необхідність збільшення розміру аліментів. Також посилалися на поганий стан здоров"я платника аліментів - ОСОБА_3 , що підтвердили документально.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані сторонами письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач і відповідач є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та не заперечується сторонами по справі (а.с. 5)

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13.11.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень, щомісячно, починаючи з 15.09.2014 року та до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 8).

На момент ухвалення вищевказаного судового рішення дитині було 8 років.

На момент пред`явлення позову у цій справі сину позивача ОСОБА_3 виповнилось - 12 років.

Відтак, у зв"язку із зростанням сина ОСОБА_3 та збільшенням світогляду і кола його інтересів, як дитини, збільшилась необхідність у його матеріальному забезпеченні для задоволення таких його потреб, в тому числі і на дозвілля та навчання. При цьому судом встановлено, що змінився як матеріальний стан позивача у сторону погіршення, так і її сімейний стан. А саме, від другого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син ОСОБА_7 ( а.с.6,7) на утримання якого ОСОБА_1 одержує державну допомогу при народженні дитини в сумі 860 гривень. Відтак, позивач не працює, а тому, крім аліментів у сумі 400 гривень, не одержує інших доходів для матеріального забезпечення спільного з відповідачем сина ОСОБА_3 ( а.с.10-11). При цьому, аліментних платежів, як встановлено в суді і підтверджується поясненнями позивача, не вистачає для покриття усіх необхідних витрат на матеріальне забезпечення сина ОСОБА_3 , які у середньому становлять більше 1000 гривень на місяць. З пояснень позивача також видно, що різницю витрат на забезпечення сина ОСОБА_3 покриває її чоловік від другого шлюбу, хоча в силу закону такого обов"язку не несе. Судом також встановлено, що участь відповідача щодо утримання сина ОСОБА_3 обмежується лише сплатою аліментів в розмірі 400 гривень щомісячно ( а.с.38), а його посилання на те, що він періодично надає сину додаткові кошти у розмірі приблизно 200-400 гривень, свого документального підтвердження в ході судового розгляду не знайшли.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що зміна як матеріального становища позивача у сторону погіршення, так і сімейного її стану, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. А тому наявні правові підстави, передбачені ст.192 СК України для зміни розміру стягуваних аліментів. При цьому, встановивши, що відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі по 400 гривень, щомісячно, суд приходить до висновку про те, що позивач отримує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Збільшуючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує вищевказані обставини справи та вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі, вказаному позивачем у позовній заяві виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Зі змісту положень ч.ч.1,2.ст.3; ст.10 ЦПК України випливає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно норм матеріального права, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Таким чином, врахувуючи положення вище наведених норм матеріального права, визначаючи розмір аліментів при вирішенні спору про зміну їх розміру, суд не має права встановлювати менший розмір аліментів від законодавчо встановленого мінімуму, що становить не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд також бере до уваги і стан здоров"я платника аліментів - ОСОБА_2 , а саме наявність у нього кількох, в тому числі, хронічних захворювань, що підтверджується документально ( а.с. 75-83 ) та враховує, що визначений позивачем розмір аліментів в сумі 1013 гривень є найменшим, який би відповідав 50 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини. Суд також враховує і ту обставину, що за станом здоров"я на час розгляду справи відповідачу не встановлено будь-якої втрати працездатності, відтак він є працездатним і взмозі утримувати спільного з позивачм сина ОСОБА_3 .

Крім цього, згідно положень ч.ч.8,9 ст.181 СК України якщо батьки ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім"ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Постанови Кабінету Міністрів України № 189 від 22 лютого 2006 року зі змінами і доповненнями "Про затвердження порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме" для призначеня тимчасової допомоги одержувач подає органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) та залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, подаються такі документи:

- рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення;

- довідка відповідної установи про здійснення стосовно одного з батьків кримінального провадження або про його перебування на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, визнання його в установленому порядку недієздатним, а також перебування на строковій військовій службі;

- повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) одного з батьків дитини не встановлено.

Аналізуючи норми ст.ст.181, 192 СК України у взаємозв"язку з підзаконним нормативно-правовим актом КМУ, який регулює порядок призначення державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме", суд приходить до висновку, що призначення такої допомоги можливе лише у випадку наявності відповідного судового рішення про стягнення аліментів, оскільки його подання вимагається П.6 вищевказаної Постанови КМУ. У відсутності судового рішення про стягнення аліментів призначення такої допомоги є неможливим.

Саме з цих підстав суд важає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача у тому розмірі, який зазначений у позовній заяві та який одночасно відповідає положенням ст.182 СК України і не є меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З підстав вище наведеного, суд вважає, що наведені у відзиві проти позову посилання відповідача є безпідставними, необгрунтованими, відтак підлягають відхиленню. Водночас позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються.

Оскільки, позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.141, 181,182, 183, 192 СК України, ст. ст. 7, 8, 10, 18, 76, 82, 137, 141, 206, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Змінити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 13 листопада 2014 року в справі №559/2996/14-ц, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 400 (чотириста) гривень, щомісячно, починаючи з 15.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с АДРЕСА_2 , ( ID-картка № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації, згідно закону, в розмірі 1013 (одна тисяча тринадцять) гривень 50 копійок, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , ( ID-картка № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , (паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп./отримувач коштів: ГУК у м.Києві /м.Київ/22030106; код за банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106/.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя :

Повне судове рішення виготовлено 13 серпня 2019 року.