ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2336/19

Головуючий у першій інстанції Пантелієнко В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1498/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого судді Губар В.С.,

суддів Кузюри Л.В., Скрипки А.А.

із секретарем судового засідання Шапко В.М.

Позивач ОСОБА_1

Відповідач Вертіївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, треті особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

місце ухвалення судового рішення м. Ніжин Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення 04 жовтня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк у три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те що після смерті батттька відкрилася спадщина на належне йому майно - дві земельні ділянки площею 7,4 га кожна, одну з яких спадкодавець фактично успадкував після смерті дружини ОСОБА_5 .

Посилається на те, що заяву про прийняття спадщини позивач не подавала, оскільки не знала про наявність сертифікатів на право на земельну частку (пай), які належали її батькам і які вона випадково знайшла лише весною 2019 року.

Нотаріусом позивачці розяснено, що пропущено встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини та необхідність звернення до суду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 липня 2019 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

ОСОБА_1 для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 визначено додатковий строк терміном три місяці після набрання чинності рішення суду першої інстанції у цій справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять змінити рішння суду першої інстанції шляхом доповнення в решенні суду даних, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є належними спадкоємцями.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є належними спадкоємцями після смерті свого батька ОСОБА_6 , який в свою чергу прийняв спадщину в силу положень ст. 1268, 1270 ЦК України після смерті свого батька ОСОБА_4 (дідуся апелянтів).

Зазначають, що їх батько, ОСОБА_6 , із заявою про відмову від спадщини до нотаріуса не звертався, а вони в свою чергу після смерті ОСОБА_6 у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса із відповідними заявами, проте не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки оригінали сертифікатів на земельні паї знаходяться у ОСОБА_1 .

Наголошують, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення, не вказавши в своєму рішення, що вони, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , є належними спадкоємцями, чим позбавив їх права на частку у спадковому майні.

Також посилаються на те, що суд не взяв до уваги довідку про те, що на день смерті ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відзив у встановлений судом строк іншими часниками справи не подавався.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи аргументи скарги апеляційним судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

За життя заповіт ОСОБА_5 не складала і після її смерті із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11).

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_7 ) є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

За життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0099719 та серії ЧН №0099697 від 30 серпня 1996 року площею по 7, 4 га (а.с. 14-15).

ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після смерті батька ОСОБА_4 , звернулась до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину та у заведенні спадкової справи після смерті ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку з пропуском строку звернення до нотаріальної контори (а.с.16).

Зазначені обставини в апеляційному суді сторонами не спростовані і не заперечувались.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що пропуск позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини пояснюється відсутністю іформації про наявність спадкового майна. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у суді першої інстанції проти задоволення позову не заперечували, що підтверджується їх особистою заявою, яка міститься у матеріалах справи (а.с.39).

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на відсутність інформації щодо наявності спадкового майна і суд першої інстанції визнав зазначені причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поважними.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (апелянти) є дітьми ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 57-58).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 55).

Згідно наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження, ОСОБА_6 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 56).

Отже, позивач ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_6 є рідними братом та сестрою.

Апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діти ОСОБА_6 , є рідними онуками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та племінниками ОСОБА_1 .

З довідки Управлінн адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 07.05.2019 року убачається, що у квартирі АДРЕСА_2 станом на 15 квітня 2004 року зареєстровані: ОСОБА_4 , якого знято з реєстрації 29.06.2004 року у зв`язку із смертю, його син ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 (а.с. 53).

Проте, на день смерті ОСОБА_4 не проживав за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 , а проживав на час смерті разом із своєю донькою ОСОБА_1 за її місцем проживання у будинку АДРЕСА_3 . Зазначені обставини в апеляційному суді апелянти не спростовували і не заперечували.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 їх син ОСОБА_6 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлих батьків не звертався і спадкова справа не заводилась.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після смерті їх батька ОСОБА_6 звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, спадкодавцем у якій зазначений ОСОБА_6 (а.с. 54).

Проте, доводи апеляційної скарги щодо зміни рішення суду першої інстанції шляхом зазначення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як належних спадкоємців не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, враховуючи, що питання права власності на спадкове майно та щодо належних спадкоємців не є предметом розгляду у даній конкретній справі, а вирішується лише питання щодо надання позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, апелянти надавали до суду першої інстанції заяву, у якій зазначили, що проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечують.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції повно, об`єктивно і всебічно встановлені і досліджені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного судового рішення і не впливають на правильність вирішення спору по суті та не містять передбачених процесуальним законом законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: