29.07.2019 Справа № 363/4906/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Чіркова Г.Є.,
при секретарі представника позивача Гавриленко Ю.С. , ОСОБА_2 ,
відповідачаОСОБА_3 ,
представника відповідачаОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що транспортним засобом, під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача його автомобілю завдано шкоди, а тому на її відшкодування відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України просив стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 35 859 грн. 05 коп., втрату товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 11 397 грн. 02 коп., витрати на проведення незалежної судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 015 грн. 20 коп., а також судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що після настання дорожньо-транспортної пригоди, позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 22 822 грн. 87 коп., яке у повному обсязі не забезпечило відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій проти задоволення позову заперечив та повідомив, що Моторно (транспортним) страховим бюро України вже визначено розмір заподіяної шкоди та здійснено регламентну виплату потерпілому в межах ліміту 100 000 грн. У відзиві наполягав на тому, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем по справі. Цивільну відповідальність по відшкодуванню шкоди в даному випадку повинна нести ПАТ «СК «Скайд», оскільки відповідальність водія автомобіля, який заподіяв шкоду, застрахована в установленому порядку, а відтак розмір відшкодування має встановлювати та сплачувати страхова компанія.

Представник позивача в суді позов підтримав та просив про його задоволення з викладених у ньому підстав.

Відповідач та його представник в суді наполягали на відмові у задоволенні позову, не вважаючи себе належним відповідачем по справі.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2016 року з вини ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача «Citroen C3» днз. НОМЕР_1 .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року у справі № 363/4218/16-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Згідно полісу № АЕ/9051717 від 02.05.2016 року обов`язкова цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Citroen C3» днз. НОМЕР_1 застрахована в ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД».

Відповідно до звіту ПП ОСОБА_6 № 962 від 28.11.2016 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Citroen C3» Picasso днз. НОМЕР_1 в результаті пошкодження при ДТП склала 59 100 грн. 18 коп.

Згідно звіту ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» № 6752/4 від 01.02.2017 року, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Citroen C3» Picasso днз. НОМЕР_1 в результаті пошкодження при ДТП з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, без урахування ПДВ на запчастини та величини втрати товарної вартості станом на 10.11.2016 року склала 22 822 грн. 87 коп.

Разом з тим, відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи № 12-2/390 від 24.04.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Citroen C3» Picasso днз. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження в ДТП 26.10.2016 року, складала 58 681 грн. 92 коп. Величина втрати товарної вартості, заподіяної власнику вказаного автомобіля склала 11 397 грн. 02 коп.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль тричі був об`єктом дослідження на предмет вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Citroen C3» Picasso днз. НОМЕР_1 , однак суд при прийнятті рішення вважає за необхідне керуватися результатами висновку вказаної вище автотехнічної експертизи, як найбільш мотивованої та науково обґрунтованої, коли в силу вимог ст. 22 ЦК необхідно врахувати реальні збитки, яких зазнав позивач унаслідок пошкодження майна, в тому числі вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу та з урахуванням втрати його товарної вартості.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Також, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п. 1.2. ст. 1 Закону, страховики це страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування";

Відповідно до ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 39.1. ст. 39 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 40 Закону, МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ; на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність.

Згідно пп. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Згідно п. 49.1 та п. 49.2 ст. 49 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який має ліцензію на здійснення даного виду страхування та є членом МТСБУ.

Підставами для отримання ліцензії на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідність ліцензійним умовам, що встановлюються Уповноваженим органом та містять вимоги щодо розміру статутного фонду, досвіду роботи на ринку добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, сформованих страхових резервів, наявності кваліфікованого персоналу та можливостей опрацювання претензій на всій території України.

У разі невідповідності страховика ліцензійним умовам Уповноважений орган має право своїм рішенням тимчасово зупинити дію ліцензії до усунення порушень, виявлених за результатами перевірки. В разі якщо зазначені порушення не будуть усунуті в строки, визначені у рішенні Уповноваженого органу, Уповноважений орган має право анулювати ліцензію такого страховика.

У разі припинення страховиком членства в МТСБУ Уповноважений орган зобов`язаний зупинити дію ліцензії.

Встановлено, що згідно відомостей Централізованої бази МТСБУ поліс страхової компанії ПАТ «СК «СКАЙД» серія НОМЕР_2 № 9051717 є недійсним, оскільки страховик позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ від 31.05.2016 року.

В цьому зв`язку саме МТСБУ на підставі п. 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняло рішення та виплатило ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 22 822 грн. 87 коп., що підтверджується випискою по рахунку.

Розмір страхового відшкодування визначено МТСБУ в порядку ст. 29 Закону, не охоплює всі реальні збитки яких зазнав власник майна та які він вправі відшкодувати в силу вимог ст. 22 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ здійснило виплату по відшкодуванню шкоди ОСОБА_5 , як власнику транспортного засобу, відповідно до вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, без урахування ПДВ на запчастини та ВТВ.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Отже із викладених вище норм вбачається, що особа якій завдано шкоди самостійно обирає спосіб відшкодування та має право на повну компенсацію заподіяної шкоди.

При цьому не слід ототожнювати страхове відшкодування згідно ст.ст. 22, 29 Закону та відшкодування шкоди згідно ст. 22 ЦК України, оскільки в розумінні вимог ст. 22 Закону, страховик здійснює виплату оціненої шкоди за правилами ст. 29 Закону, яка у цій справі здійснена без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу, ПДВ на запчастини та втрати товарної вартості.

В той же час відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Разом з тим, власник пошкодженого майна має право на отримання повного відшкодування заподіяної шкоди відповідно до ст. 22 ЦК України, коли страхове відшкодування у розмірі 22 822 грн. 87 коп. є значно меншим від реальної заподіяної матеріальної шкоди.

Згідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно правового висновку викладеного в постанові ВСУ України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Право потерпілого на повне відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача застрахована.

Що стосується страховика - ПАТ «СК «Скайд», то поліс на який посилається відповідач, в силу викладених вимог Закону є недійсним і правових наслідків для спірних правовідносин в цій справі не створює.

Також суд зазначає, що страхове (договірне) відшкодування в розумінні вимог ст. 29 Закону за своєю суттю і складовим розміром не охоплює в повному обсязі реальне відшкодування шкоди потерпілому (деліктне відшкодування) в розумінні вимог ст. 22 ЦК України, на яке той має безумовне, абсолютне право, і тому саме заподіювач шкоди має нести відповідальність по її повному відшкодуванню.

У справі позивач звернувся до МТСБУ з вимогою виплати страхового відшкодування, однак його розмір не покриває навіть половини заподіяних збитків.

Таким чином відповідач, як заподіювач шкоди, має нести цивільно-правову відповідальність по деліктному зобов`язанню й відшкодувати заподіяну ним шкоду позивачу, згідно викладених вище вимог Закону, в розмірі не охопленому страховим відшкодуванням (ст. 1194 ЦК України).

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Такою особою в цій заяві є відповідач ОСОБА_3 , як володілець джерела підвищеної небезпеки згідно ст. 1187 ЦК України, з вини якого завдано шкоду майну позивача.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для окремого стягнення з відповідача втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 11 397 грн. 02 коп., оскільки ця складова включена до загальної вартості матеріального збитку у розмірі 58 681 грн. 92 коп.

В іншій частині позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданих суду доказів понесених позивачем витрат, згідно яких сума завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням частково виплаченого страхового відшкодування, становить 35 859 грн. 05 коп. (58 681 грн. 92 коп. - 22 822 грн. 87 коп.) та сумнівів у суду не викликає.

За таких умов, з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 35 859 грн. 05 коп.

Беручи до уваги викладене, судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захисту, а позов про це частковому задоволенню.

Крім того, позивачем представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 35 859 грн. 05 коп., а також судові витрати, зокрема витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 1 015 грн. 20 коп. та судовий збір в розмірі 605 грн. 01 коп., а всього 37 479 (тридцять сім тисяч чотириста сімдесят дев`ять) грн. 26 (двадцять шість) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя