Справа № 640/4686/18
Провадження № 2/242/401/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02 серпня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку заочного загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління служби у справа дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що з липня 2009 року по червень 2012 року вона перебувала у фактичному шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу з відповідачем народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В жовтні 2014 року позивач разом з донькою виїхала з м. Донецьк до м. Харків, де вони зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. З 2012 року відповідач не мешкає разом з ними, покладених законом батьківських обов`язків не виконує, матеріальної та іншої допомоги не надає. Позивач самостійно вирішує всі питання щодо виховання дитини. Відповідач жодним чином не піклується про дитину, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Крім того, відповідач не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини. На підставі викладеного позивач просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.03.2018 року цивільну справу за підсудністю передано до Селидівського міського суду Донецької області.
Ухвалою Селидівського міського суду від 07.05.2018 року суддя Переясловська Ю.А. по цивільній справі відкрила провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Селидівського міського суду від 07.05.2018 року Суддя Владимирська І.М. вищевказану цивільну справу прийняла до свого провадження та призначила підготовче засідання.
Ухвалою Селидівського міського суду від 31.01.2019 року закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_3 , батьком якої зареєстрований ОСОБА_2 . Відповідач мешкає в зоні АТО, він не може виїхати на підконтрольну територію України. 24.05.2019 року вона телефонувала відповідачу, коли донька закінчила перший клас, однак він відмовився від спілкування з дитиною. Відповідач рідко спілкується з дитиною по телефону - раз на три місяці. Відповідач дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає. Вона не може виїхати до м. Донецьк, щоб забрати свої речі, оскільки відповідач її не надає дозвіл на виїзд з дитиною. Просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день слухання справи. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Представник третьої особи Управління служби у справа дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надано до суду заяву, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.03.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції у м. Донецьку, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Як вбачається з характеристики, виданої Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 370 Харківської міської ради № 46/01-27 від 27.02.2018 р., ОСОБА_3 , 2012 року народження відвідує дошкільний навчальний заклад з серпня 2016 року, відвідує систематично. Дитина завжди охайна, доглянута. Одяг чистий та охайний, відповідає погодним умовам. Адаптаційний період до умов дитячого закладу пройшла в умовах норми. Розвиток дівчинки відповідає віковим особливостям. Зі слів вихователя, дитину приводить та забирає із дошкільного закладу та відвідує батьківські збори мати ОСОБА_1 . Всі питання стосовно відвідування дитиною дитячого закладу вихователь вирішує тільки з матір`ю.
Згідно висновку № 722 від 23.11.2018 року Департамент служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області Авдіївка вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно до ст. 20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.
Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.
Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).
Крім того, прийняти до уваги лише висновок Органу опіки та піклування без підтвердження викладених в ньому обставин іншими належними та допустимими доказами, суд не може.
Посилання в довідках з навчальних закладів про невідвідування відповідачем навчального закладу дитини протягом начального року у повній мірі не може свідчити про ухилення батька від виконання своїх обов`язків.
З огляду на вищезазначене та те, що позивач до органу опіки та піклування, поліції тощо з приводу невиконання або неналежного виконання батьківських прав для реагування, притягнення до адміністративної відповідальності за це не зверталась; сам орган опіки та піклування не контролював це питання, не вживав заходів реагування, попередження, профілактики до відповідача з метою корегування його ставлення до виконання обов`язку по вихованню та розвитку дитини; відповідач до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків не притягувався; суд вважає що достатніх підстав для задоволення позову на даний час не убачається.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач не надала до суду, належних та допустимих доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини без поважних причин. Навпаки, позивач зазначила, що відповідач спілкується з дитиною по телефону.
Суд звертає увагу, що відповідач на даний час зареєстрований та мешкає в зоні АТО, поштовий зв`язок з даною територією відсутній, тому враховуючи вищезазначені об`єктивні обставини, суд позбавлений можливості беззаперечно прийти до висновку, що відповідач не виявляє інтересу до дитини без поважних причин.
Позивач не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Крім того, до відповідача раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, а тому позбавлення його батьківських прав є передчасним, так як винна поведінка його або свідоме нехтування своїми обов`язками щодо дитини в суді не доведені.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 20, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, ст. 51 Конституції України, ст. ст. 11, 81, 212-215, 263-265, 280 - 282, 288 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 166 СК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління служби у справа дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя І.М. Владимирська