Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 373/1062/16-ц

провадження №61-29413св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення

Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року у складі судді Керекези Я. І., та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Олійника В. І., Матвієнко Ю. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з відповідача борг, у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, у розмірі 151 621,39 грн, що складається із суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції, за період з травня 2013 року по травень 2016 року у розмірі 140 177,40 грн та

3% річних від простроченої суми у розмірі 11 443,99 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2005 року ОСОБА_2 був засуджений за частиною другою статті 286, частиною першою статті 135, 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

3. Вироком також стягнуто з відповідача на користь позивача 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирок в частині цивільного позову був звернутий до примусового виконання.

4. За період з вересня 2005 року по грудень 2015 року відповідачем було сплачено в добровільному порядку 6 790 грн. Від сплати решти коштів у розмірі 43 210 грн у добровільному та примусовому порядку відповідач ухиляється.

5. Позивач вважає, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому, відповідно до вимог статті 625 ЦК України, він повинен відшкодувати йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області

від 24 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

7. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами виник спір у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, відповідно до статті 1167 ЦК України, тобто між сторонами виникли деліктні правовідносини, а тому, це не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

8. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення

Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року залишено без змін.

9. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позов, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами не передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, передбачену статтею 625 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій правильно встановили фактичні обставини справи, проте не вірно застосували положення статті 625 ЦК України. Суди залишили поза увагою те, що вироком суду на користь позивача стягнуто моральну шкоду в розмірі 50 000 грн, тобто таке зобов`язання зводиться до сплати грошових коштів, а відтак, є грошовим зобов`язанням.

12. Вказано на недотримання судами правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі

№6-113цс14 та від 06 липня 2016 року у справі №6-1946цс15 щодо застосування положень статті 625 ЦК України до деліктних правовідносин.

13. Аргументом касаційної скарги також указано безпідставне посилання суду першої інстанції на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 02 березня 2016 року у справі №6-2491цс15 та врахування апеляційним судом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2759цс15 та від 13 січня 2016 року у справі №6-3019цс15.

Доводи інших учасників справи

14. Доводи заперечень ОСОБА_2 на касаційну скаргу зводяться до того, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують. Просить касаційну скарга залишити без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

16. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18. У травні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

19. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

20. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

21. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

22. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2005 року ОСОБА_2 був засуджений за частиною другою статті 286, частиною першою статті 135, 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

24. Наведеним вироком також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

25. 28 травня 2015 за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

26. З вересня 2005 року по грудень 2015 року ОСОБА_2 сплатив

ОСОБА_1 в добровільному порядку лише 6 790 грн. Від сплати решти суми моральної шкоди ОСОБА_2 ухиляється.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

27. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

28. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

29. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

30. Предметом спору у справі, яка переглядається, є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з вересня 2005 року по грудень 2015 року за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування моральної шкоди, підтвердженої вироком суду

31. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

32. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

33. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

34. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

35. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

36. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

37. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

38. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

39. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

40. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня

2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).

41. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року

№ 6-2759цс15, на яку послався суд апеляційної інстанції у цій справі.

42. Згідно з частиною четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

43. У зв`язку з наведеним оскаржувані судові рішення не можна вважати законними й обґрунтованими.

44. Суд касаційної інстанції не може ухвалити власне рішення, оскільки наведені позивачем розрахунки не були предметом перевірки судами попередніх інстанцій.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

45. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

46. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

47. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судами не встановлені, ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області

від 05 липня 2017 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська