печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6901/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі судових засідань цивільну справу за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про примусове проникнення до житла боржника у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності Компанії «Фортуна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2019 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. звернувся до суду з поданням, в якому просив постановити ухвалу про примусове проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає боржник ОСОБА_1 , для забезпечення виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року № 757/6901/16-ц про стягнення з нього на користь ТОВ Компанія «Фортуна» коштів у сумі 66 034 783, 00 грн, вжиття заходів щодо перевірки майнового стану боржника за вказаною адресою та виявлення належного йому майна, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно з частиною другою статті 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 серпня 2019 року, подання головного державного виконавця з матеріалами, якими воно обґрунтовується, передано головуючому судді, який постановив судове рішення у справі по суті.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року позов ТОВ Компанія «Фортуна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі задоволено та присуджено стягнути з останнього на користь ТОВ Компанія «Фортуна» заборгованість за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі у розмірі 65 058 900 грн і витрати по сплаті судового збору в розмірі 975 883 грн. /т. І а. с. 71-72/.

28 липня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва набрало законної сили та представнику позивача видано 03 листопада 2016 року виконавчий лист для його примусового виконання /т. І а. с. 122, 203/.

За вищевказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце проживання та адреса боржника, зазначена у виконавчому документі: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Державним виконавцем 16 грудня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою зобов`язано ОСОБА_1 подати декларацію про доходи та майно боржника протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження /т. IV а. с. 7-8/.

Зазначається, що на теперішній час з боржника стягнуто та перераховано на користь ТОВ Компанія «Фортуна» кошти на загальну суму 86 903, 85 грн, залишок заборгованості складає 65 947 879, 15 грн.

У своєму поданні головний державний виконавець вказав, що боржник подавав 27 грудня 2016 року та 07 грудня 2017 року декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, у яких вказав місце свого проживання: АДРЕСА_1 . Також вказано, що на зазначену адресу боржника надсилалися виклики, яким зобов`язано ОСОБА_1 особисто з`явитися до державного виконавця та надати пояснення з приводу невиконання рішення Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/6901/16-ц. Однак, ОСОБА_1 особисто жодного разу на виклики державного виконавця не з`явився.

З метою перевірки майнового стану боржника та виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення, державним виконавцем Кузьменком О. Є. неодноразово здійснювались виходи за фактичним місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , які залишилися безрезультатними.

Положеннями ст. 30 Конституції України передбачено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», на яку в поданні посилається державний виконавець, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 6 частини третьої вказаної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до пункту 13 частини шостої тієї ж статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Виходячи з системного тлумачення вказаних норм законодавства щодо виконавчого провадження, суд звертає увагу на те, що право державного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення у тому разі, якщо необхідно проникнути до житла чи іншого володіння, яке безпосередньо належить фізичній особі-боржнику, для вчинення відповідних виконавчих дій, а також до володіння іншої особи, в тому числі й юридичної, в якому знаходиться майно фізичної особи-боржника.

Так з копій матеріалів виконавчого провадження, наданих державним виконавцем в обґрунтування подання, вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , за договором дарування жилого будинку від 16 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савченко А. В. за реєстровим № 650. На теперішній час нерухомого майна за ОСОБА_1 на праві власності не зареєстровано.

Доводи державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не свідчить про його право володіння вказаним об`єктом нерухомості.

Суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано належних доказів, які підтверджували б обставини, викладені у поданні. Акти державного виконавця за 21 червня 2019 року та 03 липня 2019 року при виході державного виконавця до будинку АДРЕСА_1 , складені з порушеннями ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» без участі понятих, залучення яких у даному конкретному випадку є обов`язковим, а тому є неприйнятними доказами.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст.ст. 3, 8, 9, 21, 30, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-23, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка Олексія Степановича про примусове проникнення до житла боржника у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності Компанії «Фортуна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Литвинова