КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/3340/18

15 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

-Невідомої Т.О.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Майбоженко А.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и в :

13 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що сторони є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка була приватизована ними в рівних частках на чотири особи.

У спірній квартирі зареєстровані та проживають: він, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та її дочка, третя особа по справі ОСОБА_5 .

На даний час сторони не можуть дійти спільної згоди щодо порядку користування квартирою, що призводить до неприязних стосунків між ними. Він намагався в досудовому порядку вирішити дане питання шляхом направлення на адресу відповідачів пропозиції щодо мирного врегулювання спору, однак зазначені дії останніми були проігноровані.

Посилаючись на викладене, просив суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: виділитийомуу користування кімнату площею 10,4 кв. м, відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є подружжям, - кімнату площею 18,6 кв. м, відповідачу ОСОБА_4 , яка проживає зі своєю дочкою ОСОБА_5 - кімнату площею 13,9 кв. м; місця загального користування: кухню, ванну, вбиральню, коридор, вбудовану шафу, балкон та лоджію залишити у спільному користуванні та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про визначення порядку користування квартирою - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 04 липня 2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шаповалов Андрій Миколайович надіслав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року та ухвали нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не було досліджено всіх обставин, які мають істотне значення для справи. Судом першої інстанції було залишено поза увагою те, що сторони по справі є співвласниками трикімнатної квартири та не можуть дійти спільної згоди щодо порядку користування квартирою. Вважав, що порядок користування квартирою, який позивач просив встановити не порушує права та інтереси жодного із співвласників.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шаповалов Андрій Миколайович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Державним комунальним управлінням житлового господарства Оболонського району м.Києва 14.03.2000 року. (а. с. 4).

У вказаній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та її дочка, третя особа по справі ОСОБА_5 (а. с. 7).

Квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат площею 13,9 кв. м, 18,6 кв. м та 10,4 кв. м, кухні площею 7,6 кв. м, ванни площею 2,2 кв. м, вбиральні площею 1,1 кв. м та коридору площею 5,9 кв. м, вбудованої шафи площею 1,1 кв. м. Квартира обладнана балконом площею 3,20 кв. м, лоджією площею 3,40 кв. м Загальна площа квартири становить 63,46 кв. м, житлова площа 42,9 кв. м (а. с. 6).

Звертаючись в суд з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що співвласники не можуть дійти спільної згоди щодо порядку користування квартирою, тому просив суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: виділитийомуу користування кімнату площею 10,4 кв. м, відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є подружжям, - кімнату площею 18,6 кв. м, відповідачу ОСОБА_4 , яка проживає зі своєю дочкою ОСОБА_5 - кімнату площею 13,9 кв. м; місця загального користування: кухню, ванну, вбиральню, коридор, вбудовану шафу, балкон та лоджію залишити у спільному користуванні, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи в задоволенні зазначених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виділення у відособлене користування кожному із співвласників частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам не вбачається можливим, запропонований позивачем варіант не відповідає вимогам законодавства та призведе до порушення прав інших співвласників щодо володіння та користування квартирою, відповідачі не погоджуються на зменшення їхньої частки у праві користування квартирою, а тому встановити порядок користування спірним житловим приміщенням у судовому порядку неможливо.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися в повному обсязі не може, оскільки вони не ґрунтуються на встановлених обставинах справи, досліджених доказах та нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року №20 передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Отже потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору кімнати, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15, в постановах Верховного Суду від 18.02.2019 року по справі № 569/15733/17-цта від 20.02.2019 року по справі № 214/239/17-ц.

Також за змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до Порядку застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів та Президії Київської міськради профспілок від 15 липня 1985 року № 582, в Києві рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу дорівнює 9 кв.м, норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, - 7,5 кв.м.

Виходячи із загальної житлової площі спірної квартири в розмірі 42,9 кв. м, на користь кожного співвласника (позивача та на відповідачів) припадає по 10,72 кв. м. жилої площі квартири, що не призведе до погіршення житлових умов цих осіб.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе встановити порядок користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити в користування ОСОБА_1 кімнату площею 10,4 кв.м., площа, якої не перевищує його частку в спільному майні сторін.

Ураховуючи, що сторони домовитись про порядок володіння та користування спільним сумісним майном не можуть, у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном неможливо, з урахуванням статті 358 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що порядок користування квартирою, який просить встановити позивач, а саме виділення в користування ОСОБА_1 кімнати площею 10,4 кв.м., не порушує право власності інших співвласників, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Позовна вимога за якою позивач просить виділити в користування відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є подружжям, - кімнату площею 18,6 кв. м, відповідачу ОСОБА_4 , яка проживає зі своєю дочкою ОСОБА_5 - кімнату площею 13,9 кв. м. не може бути задоволена, оскільки відповідачі таких зустрічних вимог не заявляли та в ході розгляду даної справи не визнавали такий варіант порядку користування квартирою, а тому кімнати площею, 13,9 кв.м. та 18,6 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 виділяються в спільне користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Також позивач прос ить залишити місця загального користування в спільному користуванні.

При цьому колегія суддів вважає, що вимога про залишення кухні, ванної, вбиральні, вбудованої шафи, які є місяцями загального користування, в спільному користуванні сторін по справі, є такою, що ґрунтується на вимогах законодавства та підлягає задоволенню.

Проте вимога про залишення балкону та лоджії в спільному користуванні сторін по справі не може бути задоволена, оскільки її задоволення призведе до порушення прав інших співвласників - відповідачів по справі.

Як вбачається з технічного паспорту на квартиру, спірна квартира обладнана балконом 3,20 кв.м. та лоджією 3,40 кв.м.

При цьому вихід на балкон та лоджію розташований у кімнатах площею 13,9 кв.м. та 18,6 кв.м., які виділені спільне користування відповідачів у справі і користування ними і позивачем призведе до порушення прав відповідачів, а тому колегія суддів вважає за необхідне виділити в спільне користування відповідачів лоджію та балкон, доступ до яких міститься в кімнатах, виділених їм в спільне користування.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою та встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити в користування ОСОБА_1 кімнату площею 10,4 кв.м.; виділити в спільне користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кімнати площею 13,9 кв.м. та 18,6 кв.м. з лоджією та балконом та залишити у спільному користуванні сторін кухню, ванну, вбиральню, коридор, вбудовану шафу.

Також згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що позов та апеляційну скаргу задоволено частково, та позивачем при розгляді справи понесено витрати, які складаються із судового збору на загальну суму 1762 грн. (704,80 грн. за подачу позовної заяви та 1057,20 грн. - за подачу апеляційної скарги), колегія суддів вважає, що з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 587,33 грн. судового збору.

Керуючись статтями 317,319,356,358 ЦК України, ст.ст. 141,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити в користування ОСОБА_1 кімнату площею 10,4 кв.м.

Виділити в спільне користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кімнати площею 13,9 кв.м. та 18,6 кв.м. з лоджією та балконом.

Залишити у спільному користуванні сторін кухню, ванну, вбиральню, коридор, вбудовану шафу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 587,33 грн. судового збору з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2019 року.

Головуючий: Судді: