Справа № 163/946/19 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Провадження № 22-ц/802/1138/19 Категорія: 26 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Данилюк В.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача - Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 26.08.2008 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку, які викладені на сайті банку. За умовами вищевказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач погодився на встановлення і зміну банком кредитного ліміту, на зміну тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 18.03.2019 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 27893,10 грн., з яких: 13142,29 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2375,33 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10809,14 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1316,34 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.

Заочним рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 23 вересня 2019 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Згідно із ст.536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із позовної заяви вбачається, що позивач ставить вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.08.2008, укладеним між банком і ОСОБА_1 шляхом підписання відповідачем заяви, якою він погодився, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг та за умовами якого позичальник отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 16000 грн. (а.с.2-4).

До позовної заяви додано розрахунок заборгованості саме за цим договором б/н від 26.08.2008 (а.с.8-12).

Разом із тим, самого договору б/н від 26.08.2008, який був укладеним між банком і ОСОБА_1 шляхом підписання відповідачем заяви, якою він погодився, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг - до позовної заяви не приєднано.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Окрім того, відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не є підставою для звільнення від доказування у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України.

Посилання позивача на відкриття банківського рахунку відповідачу 26.08.2008 та видачу платіжної картки саме 26.08.2008, про що свідчить заява відповідача - відхиляються апеляційним судом, оскільки жодних доказів про звернення відповідача до банку до 26.08.2008 та наявність підстав для відкриття банківського рахунку задовго до звернення особи з таким проханням - позивач суду не надав.

До позовної заяви, як доказ позовних вимог приєднано заяву відповідача від 10.09.2008, у якій зазначена сума кредитного ліміту не 16000 грн., а 250 грн. (а.с.13).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку про недоведеність позивачем укладення кредитного договору із відповідачем 26.08.2008 та наявності будь-якої заборгованості за цим договором і підстав для її стягнення, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволенні позову.

Крім того, позивач у суді першої інстанції не змінював ні підставу, ні предмет позову та не позбавлений можливості захистити своє порушене право за договором, який фактично укладений між сторонами.

Із підписаної 10.09.2008 відповідачем ОСОБА_1 заяви вбачається його згода, що зазначена заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Умови і правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку були надані відповідачу для ознайомлення у письмовому вигляді (а.с.13).

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана відповідачем 10 вересня 2008 року (а.с.14).

Відповідачу надано кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом - 250 грн., базова процентна ставка - 1,9% на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія - 1 %. Передбачене право погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на картку клієнтом або шляхом списання коштів з іншої дебетної картки.

Умовами кредитування встановлено базову процентну ставку - 1,9 % в місяць (22,8% річних), що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році; сплату обов`язкового щомісячного платежу у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості - до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Також передбачено не пеню, а комісію за несвоєчасне погашення заборгованості і не передбачено будь-яких штрафів.

Згідно позовної заяви банк просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 18.03.2019, розмір якої становить 27893,10 грн., з яких: 13142,29 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2375,33 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10809,14 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1316,34 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.2-4).

Договір між сторонами укладено 10 вересня 2008 року і тільки цього дня відповідачу могло бути видано кредитну картку «Універсальна».

До позовної заяви позивачем додано витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно якого з урахуванням часового виміру визначено умови і правила кредитування не раніше як з 29 липня 2009 року, у той час як відповідач ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, чинними станом на 10 вересня 2008 року. Цих Умов та правил, з якими відповідач фактично ознайомився у письмовому вигляді і які діяли на дату підписання заяви позивач суду не надав, при цьому безпідставно покликаючись в апеляційній скарзі на те, що це відповідач не надав ніяких спростувань та інших доказів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані позивачем розрахунки містять у собі суперечності.

Банк не подає доказів розрахунку заборгованості окремо по процентах та окремо по пені.

У заяві відповідача та довідці про умови кредитування визначена базова процентна ставка - 1,9 % в місяць (22,8% річних), що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, та нічого не зазначено про нарахування саме пені.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що процентна ставка постійно змінювалася (збільшувалася), але доказів щодо підстав такої зміни - позивачем не надано. Також відсутні докази про повідомлення відповідача будь-яким чином про зміну процентної ставки.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

У наданому суду першої інстанції клопотанні від 26.03.2019 про розгляд справи за відсутності позивача позивач зазначає про те, що позовні вимоги повністю підтримує, наявні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку банку відсутні (а.с.7), тобто підтвердив, що ним було надано усі належні докази, яких достатньо для ухвалення рішення судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку про відсутність у позивача причин, що об`єктивно не залежали від нього для подання до суду першої інстанції усіх необхідних доказів.

Разом із тим, позивач до апеляційної скарги приєднав виписку по рахунку та довідку про кількість виданих кредитних карток за спірним кредитним договором, які не подавав суду першої інстанції.

З урахуванням вимог ч.3 ст.367 ЦПК України зазначені докази не можуть бути прийняті для дослідження судом апеляційної інстанції.

Крім того, виписка по рахунку не містить розрахунку заборгованості по процентах і по пені, а довідка по видачі кредитних карток з урахуванням дат їх відкриття та терміну дії не підтверджує їх видачу саме за спірним кредитним договором. Зазначене, у тому числі, позбавляє можливості встановлення дати закінчення дії кредитного договору та відповідно визначення кінцевої дати для нарахування процентів за користування кредитом.

Разом із тим, якщо проаналізувати надану до апеляційної скарги довідку про видачу відповідачу кредитних карток, а також приєднаний до позовної заяви розрахунок заборгованості, то видана перша кредитна картка була зі строком дії до серпня 2012 року (08/12), а наступна видана тільки 01.07.2013, тобто через рік після закінчення дії кредитного договору. А станом на серпень 2012 року за кредитним договором заборгованість відсутня, тобто кредит був погашений повністю.

Таким чином, банк не довів і тієї обставини, що всі наступні кредитні картки взагалі мають будь-яке відношення до першого кредитного договору по заяві-анкеті від 10.09.2008.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем усупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в обсязі, зазначених у позові та наявності у нього заборгованості за цим договором, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 23 вересня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді