Справа № 653/4018/18
Провадження № 2/653/377/19
08 серпня 2019 року м. Генічеськ
Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Берлімової Ю.Г.,
за участю секретаря Волвенко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом Генічеської районної громадської організації «Генічеський Регіональний Правозахисний Центр» в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
Генічеська районна громадська організація «Генічеський Регіональний Правозахисний Центр» звернулась до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
Позов мотивують тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказують, що 25 вересня 2009 року знайома ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до нього із проханням зареєструвати своє місце проживання у будинку з метою працевлаштування на державному підприємстві у м. Генічеськ та пообіцяла знятися з місця реєстрації через деякий час. Разом з тим, на цей час своє місце реєстрації самостійно не зняла, при цьому ніколи фактично не проживала у будинку.
Даний факт створює для ОСОБА_1 перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки він несе додаткові витрати на комунальні послуги, у зв`язку із чим, просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку.
Позивач Генічеська районна громадська організація «Генічеський Регіональний Правозахисний Центр» та ОСОБА_1 у судовому засіданні були відсутні. Від представника громадської організації надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_2 була належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання повторно не з`явилась, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на приватну власність на житловий будинок, виданого 12 травня 1998 року виконавчим комітетом Щасливцеської сільської ради народних депутатів.
З 25 вересня 2009 року й по теперішній час у вказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2 , що підтверджується копією домової книги.
Факт того, що ОСОБА_2 фактично не мешкає у будинку підтверджується актом обстеження побутових умов, складеним комісією у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 10 жовтня 2018 року, а також відповіддю виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради від 16 січня 2019 року, наданої на запит суду.
З викладених у позові обставин вбачається, що ОСОБА_2 з моменту її реєстрації ніколи фактично не мешкала у будинку, не цікавиться житловим приміщенням, не приймає ніякої участі в її утриманні, не є членом сім`ї позивача. Докази протилежного суду не надані.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.
За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення порушень прав ОСОБА_1 , в даному випадку шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, оскільки, як підтверджують наявні матеріали справи, відповідач понад більше шести місяців не проживає у належному позивачу будинку, самостійно з реєстраційного обліку відповідач не знялась, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірним житловим будинком, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Щодо позовної вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку в будинку, то суд не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Так, за правилами ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органом, уповноваженим на зняття з реєстрації, протягом семи днів на підставі, зокрема, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору, враховуючи що його позовні вимоги були задоволені частково, то з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України у розмірі, що діяв на момент подачі позову, а саме за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
В перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2018 року складав 1762 грн. судовий збір, що підлягає до стягнення становить 704, 80 грн.
Керуючись ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. ст. 258-259, 263-265, 273,280, 405 ЦПК України, суд -
Позов Генічеської районної громадської організації «Генічеський Регіональний Правозахисний Центр» в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення суду виготовлено 12 серпня 2019 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова