Єдиний унікальний номер судової справи № 482/1398/19
Провадження № 22-ц/812/2025/19
Категорія 57 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

19 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ТОВ «Авто Просто» - Сметанюка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі ТОВ «Авто Просто») та Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» (далі ТОВ «АТ Сервіс») на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Баранкевич В.О. об 11 годині 30 хвилин, дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто», ТОВ «АТ Сервіс» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів,

встановив:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» та ТОВ «АТ Сервіс» про захист прав споживача, визнання правочинів недійсними та застосування реституції.

Позов мотивований тим, що 02 квітня 2019 року між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 801887 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групах (далі - договір), предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд».

Договір укладено шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1, додатку № 2, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов додатку 1 до договору № 801887 метою його укладення було отримання автомобіля марки/моделі «Lada X-Ray» вартістю 354 900 грн.

Того ж дня, між позивачем та ТОВ «АТ Сервіс» укладено договір доручення, відповідно до умов якого довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені і за рахунок довірителя винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 17 035 грн. 20 коп. за надані послуги адміністрування.

На виконання умов договорів позивач сплатив 52 399 грн. 57 коп. на рахунок ТОВ «Авто Просто» та 17 035 грн. 20 коп. ТОВ «АТ Сервіс», які останнім були перераховані до того ж ТОВ «Авто Просто», однак автомобіль він не отримав.

Позивач вважав, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь - яку діяльність, що вводить в оману споживача.

-2-

При умові належного роз`яснення йому усіх умов та наслідків даного договору, він не погодився б на його укладення. Позивач наполягав, що ознайомлювався із його змістом, проте мало що зрозумів з нього. При укладенні оспорюваного правочину сторонами не був встановлений строк, після якого договір припиняє свою дію, не було встановлено строків (термінів) отримання автомобіля та не визначено ціну автомобіля.

Вказував на те, що умовами спірного договору № 801887 від 02 квітня 2019 року встановлено жорсткі обов`язки споживача (позивача), тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом відповідача, оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору. Так, у випадку розірвання договору за ініціативою учасника йому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням Відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Тобто не підлягають поверненню вступний внесок, внески в оплату послуг. Вказував на той факт, що несправедливими є, зокрема, умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, що полягає в наступному.

Здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики полягає в тому, що під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Наголошував на відсутності законності в діяльності ТОВ «Авто Просто», відсутності згоди з умовами правочину, яка мала б мотивувати волевиявлення особи на його укладення. Вважав, що оспорюваний договір укладено під впливом обману.

Посилаючись на те, що договір про надання фінансової послуги не відповідає вимогам чинного законодавства України, грубо порушує його права як споживача, позивач просив визнати недійсним з моменту укладення Договір фінансових послуг №801887 від 02 квітня 2019 року з Додатком № 1, Додатком № 2, укладений між ним та ТОВ «Авто Просто» та стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь грошові кошти в розмірі 52 399 грн. 57 грн., а також визнати недійсним з моменту укладення Договір доручення №801887 від 02 квітня 2019 року, укладений між ним та ТОВ «АТ Сервіс» та стягнути з останнього на його користь грошові кошти в розмірі 17 035 грн. 20 коп.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним Договір фінансових послуг № 801887 від 02 квітня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто». Визнано недійсним Договір доручення № 801887 від 02 квітня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Сервіс». Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 52 399 грн. 57 коп. Стягнуто з ТОВ «АТ Сервіс» на користь ОСОБА_1 17 035 грн. 20 коп.

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» та ТОВ «АТ Сервіс» в дохід держави по 1 536 грн. 80 коп. судового збору з кожного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови оспорюваного договору є несправедливими та цей правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману. Договір доручення є недійсним як похідний від договору, що визнаний судом недійсним.

В апеляційних скаргах ТОВ «Авто просто» та ТОВ «АТ Сервіс» просили скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

-3-

Апеляційна скарга ТОВ «Авто Просто» мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано того, що позивач отримав повну та достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання, сторони в належній формі досягли згоди та погодили між собою усі необхідні умови договору і він відповідає положенням законодавства, а отже, зобов`язані належним чином виконувати їх, саме у тому вигляді, в якому вони погоджені. У зв`язку з тим, на його думку, суд прийшов до помилкового висновку про порушення при укладенні договорів норм ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відсутні такі ознаки: як дисбаланс та три складові, за наявності яких умови договору кваліфікуються несправедливими, про що було вказано у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 11 вересня 2013 року справа № 6-40цс13. Звертав увагу на те, що за умовами оспорюваного договору передбачена лише зміна поточної ціни автомобіля.

В апеляційній скарзі ТОВ «АТ Сервіс», посилалось на невмотивованість рішення суду щодо обґрунтування підстав визнання договору доручення недійсним.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на їх безпідставність.

Представник відповідача ТОВ «Авто Просто» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги товариства та апеляційної скарги ТОВ «АТ Сервіс».

В заяві ТОВ «АТ Сервіс» від 16 грудня 2019 року просило розглянути справу за відсутності його представника та задовольнити скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що 02 квітня 2019 року між ТОВ «Авто Просто» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі № 801887(далі - Договір) з Додатками №№ 1, 2, які є невід`ємними частинами Угоди.

Предметом Договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах Автофонд, спрямованих на придбання автомобіля марки Lada модель X-Ray, вартістю 354 900.

-4-

Відповідно до Додатків № 1, № 2 до вказаного Договору, сторони погодили, що учасник системи сплачує: винагороду за послуги, пов`язані з включенням Договору до Системи Автофонд та формуванням групи у % +ПДВ 17 035 грн. 20 коп.; періодичний платіж - 0,8333 %; щомісячну винагороду - 0,415%+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику - 3%+ПДВ.

Крім того, 02 квітня 2019 року між позивачем та відповідачем ТОВ «АТ Сервіс» укладено договір доручення №801887, предметом якого було зобов`язання сплатити повіреним (ТОВ «АТ Сервіс») винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 17 035 грн. 20 коп. за рахунок Довірителя ( ОСОБА_1 ).

Згідно з визначеннями, що містяться у Договорі, поточна ціна автомобіля - ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства, передбачених договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватися протягом строку дії Договору про адміністрування, що відповідно зумовлює зміну грошового розміру несплачених періодичних платежів та винагороди товариства.

За п.2.1 ст.2 розділу 2 Договору поточна ціна автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру періодичних платежів, винагороди товариства, та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО постачальником щонайменше щомісяця.

За положеннями п. 2.5 ст. 2 розділу 2 Договору, періодичні платежі та щомісячна винагорода, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля дійсної у місяці, в якому здійснювалась оплата, зараховуються як відсоток від поточної ціни автомобіля, та не підлягають перерахунку.

Як вбачається з додатку № 1 до договору позивач зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних внесків (а.с.32).

На виконання умов указаного Договору позивач сплатив на користь відповідача ТОВ «Авто Просто» 52 399 грн. 57 коп. та через ТОВ «АТ Сервіс» 17 035 грн. 20 коп. винагороди за послуги, пов`язані з включенням договору до системи автофонд та формування групи, що сторонами не оспорюється.

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення Договору позивач отримав його примірник та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто» та підписав всі примірники Договору та додатки до нього (а.с.30).

Відповідно до п.19.2 ст. 19 розділу 2 Договору, підписання цього Договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору додатків до нього.

Згідно з пп.12.1.4 п.12.1 ст.12 розділу 2 Договору якщо учасник системи виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання Договору, договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів сплачена за Договором про адміністрування. Для цього протягом зазначених 14 днів учасник зобов`язаний письмово повідомити про односторонню відмову від договору шляхом подання заяви в центральний офіс АВТО ПРОСТО. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався із заявою про розірвання угоди у 14 денний термін до ТОВ «Авто Просто», що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами угоди.

Аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

-5-

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики і в цій статті наведено перелік випадків, в яких підприємницька діяльність може бути визнана нечесною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

За частинами 2,3 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: 1) основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару ; 2) будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 3) ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг; 4) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 5) характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 6) права споживача або небезпеки, що йому загрожує.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред`явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім`ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв`язку із припиненням суб`єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності.

Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.

Як встановлено, предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «Автофонд», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

ОСОБА_1 вказував в позовній заяві на те, що при укладенні оспорюваного договору сторонами не був встановлений конкретний строк, після якого договір припиняє свою дію, строк отримання автомобіля та не визначена ціна автомобіля.

Проте статтею 5 розділу 1 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами й діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором.

-6-

Визначено й строки (терміни) отримання автомобіля, оскільки в розділі II пункту 1.2 зазначено, що право на отримання автомобіля надається на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов`язання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов`язань за договором.

Відповідно до п.5.1 ст.5 розділу 2 Договору учасник, який належним чином виконує свої зобов`язання за Даним договором, отримує автомобіль через визначені Договором механізми надання права на отримання автомобіля.

Статтею 2 розділу 1 договору передбачено, що ТОВ «Авто Просто» зобов`язується надати учаснику послуги, в тому числі з забезпечення передачі автомобіля у власність отримувача товару в порядку та строки, визначені Договором. При цьому, відповідно до п.5.2 ст.5 розділу 2 Договору, учасник може одержати право на отримання автомобіля, починаючи з першого розподілу товару. Максимальний строк набуття права на отримання автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено учасника групи. Водночас ТОВ «Авто Просто» зобов`язане повідомити учасника про надання права на отримання автомобіля та повідомити строк та порядок оформлення документів отримувачем автомобіля для передачі товару (п. 5.5 статті 5 розділу 2 договору).

Відповідно до договору із постачальником, останній не пізніше ніж протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення повинен передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 ст.8 розділу 2 Договору).

До того ж, угодою не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «Авто Просто» ані шляхом погодження, ані тим більше в односторонньому порядку, оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії угоди між сторонами: щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний винагорода 0,415 % +ПДВ від поточної ціни автомобіля, винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику - 3%+ПДВ.

Відповідач в межах своїх повноважень не має змоги самостійно встановлювати поточну ціну автомобіля, оскільки у відповідності до умов угоди (що також відповідає чинним ліцензійним умовам) поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється компанії ТОВ «Авто Просто» постачальником/виробником/імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця.

Пунктом 2.2 статті 2 даного Договору передбачено, що у разі зміни поточної ціни Автомобіля Авто Просто має право змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситися учасниками групи. Про зміну поточної ціни товару Авто Просто письмово повідомляє учасників групи протягом 7 (семи) робочих днів з дати отримання від Постачальника документа, що підтверджує її зміну. У такому повідомленні зазначаються: дата зміни поточної ціни товару, нова поточна ціна товару, розмір періодичних платежів та щомісячної винагороди за послуги, які мають надалі вноситися учасниками групи з дати зміни поточної ціни товару.

На думку колегії суддів, зазначені погоджені сторонами умови, з огляду на те, що автомобілі можна викупити у постачальника лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля на час укладання сторонами Договору, не призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також не можна вважати, що умови даного Договору вводять споживача в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни.

-7-

Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді «періодичний платіж» або «авансовий внесок». Відповідно до розділу Договору «Визначення термінів» періодичний платіж - це грошові кошти, які щомісяця вносяться учасником групи на окремий поточний рахунок товариства в банку для оплати поточної ціни автомобіля та використовується для формування фонду групи відповідно до умов договору та внутрішніх правил.

Розмір періодичних платежів визначається товариством щомісяця шляхом ділення поточної ціни автомобіля на загальну кількість періодичних платежів.

Відсоток періодичного платежу від поточної ціни автомобіля зазначений у додатку №1 до договору. Авансовий внесок-періодичний платіж разом з щомісячною винагородою, який учасник може здійснити за власним бажанням, з метою дострокового виконання зобов`язань за договором.

Тобто, в Договорі чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені платежі та щомісячна винагорода зараховуються як відсоток від поточної ціни автомобіля та не підлягають перерахунку. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім`я споживач зобов`язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару, як помилково вважав позивач.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ «Авто Просто» виконання свого зобов`язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

За системою придбання автомобілів у групах «Автофонд» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов`язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Фонду групи (стаття 1 розділу 2 договору).

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог позивача щодо несправедливості умов укладення угоди та додатків до неї.

Не доведеними є вимоги ОСОБА_1 щодо незаконності та нечесності ведення підприємницької діяльності відповідачем.

Колегія суддів не вбачає наявності істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін угоди № 801887 від 02 квітня 2019 року, оскільки умови цієї угоди визначені з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості і позивач мав можливість на власний розсуд приймати чи не приймати ці умови, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Укладена угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Авто Просто» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.

-8-

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки умови укладеної угоди № 801887 від 02 квітня 2019 року та додатки до неї містять детальний опис послуг, що надаються ТОВ «Авто Просто», із визначенням поточної ціни автомобіля та інших платежів, порядку зміни ціни, вибір марки та моделі автомобіля і процедури його отримання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» від 02 червня 2011 року внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Нацкомфінпослуг затвердила ліцензійні умови, якими закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. Згідно з п. 1.2 ч. 1 ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

На підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 2239 від 15 вересня 2015 року ТОВ «Авто Просто» була видана ліцензія на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (а.с. 62, 102).

За умовами оспорюваного договору ТОВ «Авто Просто» надає послуги, направлені на придбання автомобіля учасниками, зокрема, формує групи учасників, організовує і проводить у групах розподіл автомобілів, придбаває автомобілі, а також надає інші послуги, передбачені договором.

Крім того, відповідно до положень договору, власноруч підписаних позивачем, Учасник заявляв, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», поінформований про всі можливі витрати у зв`язку з укладанням Договору, уважно прочитав та зрозумів Договір та Додатки до нього.

Умови договору йому зрозумілі та він вважав їх справедливими по відношенню до себе. Учасник своїм підписом засвідчив, що фінансова послуга, що надається за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав`язування з боку товариства (а.с. 30).

Отже, позивачем не надано будь-яких доказів того, що на момент укладення спірного правочину відповідач замовчував певні обставини та ввів його в оману.

Враховуючи зазначене, не можна вважати обґрунтованими посилання позивача на укладання ним оспорюваного договору під впливом обману, із застосуванням нечесної підприємницької практики з боку відповідача, якій належним чином не роз`яснив йому усі умови та наслідки даного договору.

Що стосується вимог про визнання недійсним договору доручення, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Позовна заява не містить жодних обґрунтувань недійсності вказаного договору доручення укладеного позивачем із ТОВ «АТ СЕРВІС».

Як встановлено на виконання договору № 801887 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групах, між позивачем та ТОВ «АТ СЕРВІС» було укладено договір доручення того ж дня, 02 квітня 2019 року, за тим же № 801887. Відповідачем не заперечено той факт, що позивач сплатив кошти в сумі 17 035 грн. 20 коп. ТОВ «АТ Сервіс».

Частиною першою статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

-9-

Тобто, договір доручення є способом представництва в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє і має похідну правову природу від правовідносин, що виникають з умов Договору від 02 квітня 2019 року та Додатків до нього, укладених між сторонами.

Оскільки відсутні підстави для визнання недійсними договору № 801887 від 02 квітня 2019 року із усіма додатками до нього, то відсутні правові підстави для визнання недійсним договору доручення від 02 квітня 2019 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог.

З огляду на викладене, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції нового - про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням положень частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору підлягають пропорційному розподілу. Відповідачами при подачі апеляційної скарги сплачено по 4610 грн. 40 коп.

Позивач, як споживач послуг, згідно приписів ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням його прав, тому, сплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір підлягає компенсації ТОВ «Авто Просто» та ТОВ «АТ Сервіс» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» задовольнити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

Судовий збір в розмірі 4610 грн. 40 коп., понесений Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» за розгляд його апеляційної скарги, компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судовий збір в розмірі 4610 грн. 40 коп., понесений Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» за розгляд його апеляційної скарги, компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.