Справа № 640/4151/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
11 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шаренко С. Л.,
при секретарі Мельник В. В.,
представника позивачів ОСОБА_1 ,
В березні 2018 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Київського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_4 , ПАТ «Київський страховий дім», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.06.2019, просили стягнути з відповідача ПАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_3 , страхове відшкодування за шкоду завдану майну у розмірі 50 000 грн., на користь ОСОБА_2 , страхове відшкодування шкоди завданої здоров`ю в розмірі 50 000 грн., стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування шкоди завданої майну у розмірі 195247,48 грн., а також на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. Крім того, просили стягнути солідарно з відповідачів процесуальні витрати: 1003,68 грн. за проведення авто товарознавчої експертизи, 5000 грн. юридичне забезпечення та судові витрати.
В обґрунтування позову позивачі зазначили, що 28.10.2014, близько 07.20 год., ОСОБА_2 керуючи автомобілем Toyoyta Camry, державний номер НОМЕР_1 , який зареєстровано на ОСОБА_3 та є її власністю, рухався по трасі Київ-Харків в напрямку м. Київ та внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 , який керував автомобілем BYD S6, д.н. НОМЕР_2 , правил дорожнього руху та який не впоравшись з керуванням допустив виїзд свого автомобіля на смугу зустрічного руху, відбулося зіткнення автомобілів, що призвело до пошкодження автомобіля та спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 .
Згідно вироку Полтавського районного суду Полтавської області від 06.10.2017, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 286 КК України. Цивільний позов в кримінальному провадженні був залишений без розгляду.
Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив задовольнити її з урахуванням уточнених позовних вимог, просив розглянути справу з постановленням заочного рішення.
Належно повідомлені відповідачі ОСОБА_4 та представник ПАТ «Київський страховий дім» в судове засідання не прибули з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України та іншим законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
ОСОБА_3 є власником автомобіля Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11.05.2012 року.
Власником автомобіля «BYD S6», державний номер НОМЕР_2 є відповідач ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
В цьому полісі також зазначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля Toyota Camry, ОСОБА_3 відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 1488 від 23.03.2015 визначається ринковою вартістю автомобіля на момент зіткнення в розмірі 245427,48 грн. (а.с. 15-20).
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Також, вимогами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 13.11.2017 звернулась до ПАТ «Київський страховий дім» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак листом від 01.02.2018 вих. № 171 відмовлено у здійсненні страхового відшкодування, у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року (а.с. 75).
Оскільки, суд відмовляє у стягнення страхового відшкодування з ПАТ "Київський страховий дім" то завдана матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 . Представником позивачів заявленопро стягнення з ОСОБА_4 195 277 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди » (далі Постанова ) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 протиправними діяннями відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань, порушенням ходу звичайного життя, погіршення здоров`я.
Але позивач достатньо не обґрунтував, з чого саме він виходив при визначенні суми відшкодування, чому саме така сума в розмірі 100000 гривень, яка ним заявлена, є достатньою для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач ОСОБА_2 їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування позивачу ОСОБА_2 спричиненої йому, протиправними діяннями відповідача, моральної шкоди є сума в розмірі 20 000 гривень.
Щодо вимог позивача на про солідарне стягнення на його користь процесуальних судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані з залученням експерта.
Як вбачається з матеріалів справи вартість судово - авто товарознавчої експертизи складає 1003,68 грн. Крім того, відповідач відповідно до Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору при поданні заяви про відшкодування шкоди.
Таким чином, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України та враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог до позивача ПАТ «Київський страховий дім» відмовлено в повному обсязі, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у в розмірі 1003 грн.68 коп за проведення судової автотехнічної експертизи.
Щодо витрат пов`язаних з юридичним забезпеченням, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.
Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року, «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 30) визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається із договору № 85/18-4 від 10.03.2018 та № 45/11 від 31.12.2014 про надання правової допомоги укладеного між позивачами та адвокатом Кузнецовим Ю.А. клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовам, передбачених даним договором, а саме представництво інтересів клієнта по справі за позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП (а. с. 9).
Однак, оскільки представником позивачів не надано документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 263, 280 ЦПК України, ст. ст. 2, 15, 1166, 1167, 1187, 1187 ст. ст. 6, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суд
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на відшкодування матеріальної шкоди 195 247, 48 грн. (сто девяносто п`ять тисяч двісті сорок сім грн.) 48 коп.
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 2162 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Повний текст рішення виготовлений 19.12.2019.

Суддя Шаренко С. Л.