АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року

м. Чернівці

справа № 723/298/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Владичана А.І., Кулянди М.І.,

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2017 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив:

-розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 21 листопада 1998 року;

-визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком.

Позивач посилався на те, що після прийняття дружини в члени церкви баптистів між ними почали виникати суперечки у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, його цінності, правила виховання спільного сина.

Вказував, що їх шлюб носить формальний характер, оскільки сторони не проживають разом вже протягом трьох років.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2017 року позов задоволено частково.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 листопада 1998 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення позову про розірвання шлюбу мотивоване тим, що шлюбні стосунки між сторонами не підтримуються протягом трьох років, сім`я розпалася остаточно, а тому подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання їх спільного з відповідачкою сина ОСОБА_3 мотивоване тим, що син на момент подання позову проживає разом із батьком та спір з приводу його місця проживання між сторонами відсутній.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові в цій частині.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення в частині задоволених позовних вимог з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що її не було повідомлено про розгляд вказаної справи та звертає увагу на те, що підписи у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, які направлялися відповідачці разом із листами про призначення справи за позовом ОСОБА_1 до розгляду, виконані не нею особисто, а невідомою особою.

Зазначає, що позивач, звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу із відповідачкою, умисно приховав від суду ту обставину, що вона перебуває за кордоном.

Вважає, що під час розгляду справи судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б давали йому можливість дійти висновку про те, що шлюб між сторонами розпався внаслідок різних поглядів на шлюб та сім`ю, про відсутність взаєморозуміння між сторонами, щодо неможливості примирення, а також те, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Посилається на те, що перебуваючи за кордоном, вона постійно дбала про інтереси їх з позивачем сім`ї, направляючи зароблені кошти додому для її підтримки, а також для будівництва нового житлового будинку.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

21 листопада 1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського виконавчого комітету міста Чернівці Чернівецької області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1698, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10 травня 2000 року (а.с.7).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України).

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про час розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно частини 1, 3 статті 76 ЦПК України (в редакції станом на 2017 рік) судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що з грудня 2016 року по грудень 2017 року вона перебувала за межами України, а отже не мала можливості особисто отримувати направлені їй судом процесуальні документи, пов`язані з розглядом вказаної справи.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 отримувала копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, яке мало місце 10 березня 2017 року та 27 березня 2017 року.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 направлялися судові повістки про виклик в судові засідання на 10 березня 2017 року та 27 березня 2017 року за адресою село Великий Кучурів , вулиця Закарпатська , 35.

Згідно пункту 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року, № 270 (далі - Правил) рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Відповідно до пункту 106 Правил під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище.

З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення №787 та № 384 вбачається, що в них не зазначено прізвище одержувача, як це передбачено пунктом 106 Правил, а тому встановити чи дійсно ОСОБА_2 отримувала судові повістки про виклик до суду на 10 березня 2017 року та 27 березня 2017 року є неможливим (а.с.19,25).

За таких обставин ОСОБА_2 не була повідомлена належним чином про дату, час і місце засідання суду, в якому розглядалася справа, що відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 зазначав, що фактичні шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені, між ними втрачені всі почуття, які були раніше, подальше збереження сім`ї буде суперечити його інтересам, оскільки відсутнє взаємопорозуміння між ними, існують розходження поглядів на сімейні відносини та правила виховання їх сина.

Також посилався на те, що він та відповідачка станом на момент подання позову в лютому 2017 року не проживають разом протягом трьох років, що також свідчить про неможливість збереження їх шлюбу.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу та не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачкою, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Апеляційний суд, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України) та недопущення примушування до збереження шлюбних відносин, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постановах від 22 листопада 2018 року у справі № 308/6934/16-ц, від 21 березня 2019 року у справі № 569/1011/18-ц.

Доводи заявника в апеляційній скарзі про те, що перебуваючи за кордоном, вона постійно дбала про інтереси їх з позивачем сім`ї, направляючи зароблені кошти додому для її підтримки, а також для будівництва нового житлового будинку, не можуть братися до уваги апеляційним судом, оскільки такі обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення, в частині, яка оскаржується, з порушенням норм процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в цій частині.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в цій частині.

З квитанції від 1 лютого 2017 року №118 вбачається, що ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплатив судовий збір в сумі 640 гривень (а.с.1).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 640 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2017 року в частині розірвання шлюбу скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 листопада 1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького міського виконавчого комітету міста Чернівці Чернівецької області під актовим записом № 1698.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 19 серпня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

М.І. Кулянда