Номер справи 623/2946/19
Номер провадження 2/623/770/2019
РІШЕННЯ

іменем України

14 серпня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Винниченка П.П.,

за участю: секретаря - Ардашевої Я.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення юридичного факту спільного проживання та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 2011 року по 2017 рік. Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. «А-1» з сіньми літ. «а», верандою літ. «а1» «а2», сараєм літ. «Б», погрібом літ. «В», забором №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що залишились після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До підготовчого судового засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 14 березня 2017 року, виданого Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №203 (а.с.12).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24 серпня 1988 року, ОСОБА_2 належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,8).

Актом про фактичне проживання особи від 20 липня 2019 року засвідчено, що ОСОБА_1 проживає в вищевказаному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , з 2011 року по теперішній час (а.с.13).

Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для визнання права власності на житловий будинок літ. «А-1» з сіньми літ. «а», верандою літ. «а1» «а2», сараєм літ. «Б», погрібом літ. «В», забором №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 п. 5 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належать їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення гл. 8 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Згідно з п. 3.22 глави 3 розділу IV Змін до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17.09.2015 № 1784/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Таким чином суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10-13,17, 204-206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 2011 року по 2017 рік.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. «А-1» з сіньми літ. «а», верандою літ. «а1» «а2», сараєм літ. «Б», погрібом літ. «В», забором №1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що залишились після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя П. П. Винниченко