Ухвала

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 757/14077/18

провадження № 61-14595ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року у складі судді: Кирилюк Г. М., у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

18 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_1 вказану ухвалу суду першої інстанції оскаржила в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням підстав для поновлення такого строку.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 20 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з заявою про скасування заходів забезпечення позову, встановлених ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності оскарженої ухвали суду, починаючи з 20 березня 2019 року. 18 квітня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року, тобто з пропуском п`ятнадцятиденного строку на оскарження ухвали суду. При цьому ОСОБА_1 не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року.

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за її апеляційною скаргою на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2019 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху 05 липня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шкварко А. В. надіслав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якій зазначив, що: ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року було отримано лише 08 квітня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами справи; заява про скасування заходів забезпечення позову була подана 20 березня 2019 року представником відповідача з яким було розірвано договір про надання правової допомоги та внаслідок чого повноваження представника були припинені; про існування оскаржуваної ухвали представник відповідача повідомив ОСОБА_5 лише після повідомлення про розірвання з ним договору про надання правової допомоги; офіційно заява про розірвання договору з адвокатом була подана 27 червня 2019 року.

При відмові у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції вважав, що вказані в заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки з дня постановлення ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року та до дня звернення з апеляційною скаргою минув майже рік та обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду ОСОБА_1 не зазначила.

Апеляційний суд вказав, що копія ухвали суду першої інстанції від 07 травня 2018 направлялась на адресу ОСОБА_1 07 травня 2018 року. 20 березня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Губін О. Т. звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року. Матеріали справи не містять доказів повідомлення суду про припинення представництва інтересів відповідача адвокатом Губіним О. Т., цей представник 16 квітня 2019 року брав участь в судовому засіданні в Києво-Святошинському суді Київської області. Надіслання 27 червня 2019 року відповідачем на адресу адвокатського об`єднання «Ей.Джи.Ей та партнери» заяви про припинення дії договору про надання правової допомоги не є належним доказом того, що станом на момент звернення з заявою про скасування заходів забезпечення позову у березні 2019 року правовідносини з адвокатом Губіним О. Т. були розірвані.

30 липня 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на розгляд до цього суду. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 травня 2018 року було отримано лише 08 квітня 2019 року під час ознайомлення із матеріалами справи, а 18 квітня 2019 року подано апеляційну скаргу, тобто строк на апеляційне оскарження у відповідача не порушений. Після ознайомлення із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 звернулась до свого представника із питанням чому її не було повідомлено про ухвалу та чому ухвалу не оскаржено, однак відповіді не отримала. Після чого адвокату усно було повідомлено про розірвання з ним договору про надання правової допомоги і подано ОСОБА_1 апеляційну скаргу. Дізнавшись, що попередній представник продовжує представляти її інтереси, ОСОБА_1 офіційно подала заяву про розірвання договору із представником.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Згідно пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що вказані у заяві ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави для поновлення строку є неповажними, апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков