ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6244/18

провадження № 22-ц/4809/825/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л. М., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Н. Ю.) від 27 лютого 2019 року про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з відповідача на його користь 150 000 грн, а також понесені судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 липня 2017 року Глинська сільська ради Світловодського району Кіровоградської області надала йому згоду на відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. 27 липня 2017 року його представник звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, яка розташована на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Однак відповідь на своє звернення від відповідача у встановлений строк він не отримав. Лише на повторне звернення листом від 15 грудня 2017 року №31-1-0.15-11246/2-17 йому повідомлено про відмову в задоволенні клопотання та додано лист від 28 серпня 2017 року № С-15757/0-11603/0/6-17 аналогічного змісту. 26 квітня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалив рішення по справі ЄУН 826/17895/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області яким визнав протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду його клопотання від 27 липня 2017 року, визнав протиправною та скасував відповідь № С-15757/0-11603/0/6-17 від 28 серпня 2017 року, зобов`язав відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 від 27 липня 2017 року. Однак, 31 липня 2018 року на адресу позивача надійшов лист з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в якому вказано, що у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року розглянуто заяву позивача, але відмовлено у її задоволенні та рекомендовано обрати одну з ділянок землі, які визначені наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області «Про внесення змін до наказу від 16 лютого 2016 року № 77 і можуть бути передані у власність учасникам антитерористичної операції та членів родини загиблих учасників антитерористичної операції на території Кіровоградської області. Не погоджуючись з таким рішенням, він 08 серпня 2018 року повторно звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Посилаючись на вказані обставини, позивач стверджує, що протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, так як під час мобілізації 2014 року пішов до лав Збройних сил України, здійснював захисту суверенітету та територіальної цілісності України, після служби на території Луганської області був демобілізований в запас, як учасник бойових дій сподівався на шанобливе ставлення, захист та соціальну допомогу органів влади та місцевого самоврядування в отриманні земельної ділянки. Дії відповідача зруйнували його очікування, завдали йому душевного болю. У зв`язку з такою ситуацією, він витратив значний час та зусилля для відновлення порушених прав. Оцінює розмір завданої йому відповідачем моральної шкоди у 150 000 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Суд дійшов висновку, що позивач не довів факт заподіяння йому моральної шкоди та не довів існування причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями чи бездіяльністю відповідача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник позивача -адвокат Татунець В. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що дане рішення було винесено з неповним з`ясуванням обставин.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано твердженням про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, вказується на те, що Кіровський районний суд м. Кіровограда не повною мірою врахував рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року по справі ЄУН 826/1789517, яким встановлено факт протиправності дій та бездіяльності відповідача. Суд не врахував, що навіть після рішення адміністративного суду відповідач продовжував порушувати права позивача, повторно неправомірно відмовив у задоволенні його заяви. Отже, встановлені рішенням суду протиправні дії та бездіяльність відповідача потягли за собою порушення прав позивача та спричинили його душевні страждання. Суд мав врахувати, що така ситуація тривала понад рік.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вважає, що апеляційна скарга безпідставна та необґрунтована. Зазначається, що відповідач своєчасно розглянув усі звернення позивача та надав йому вичерпні відповіді, а 17 травня 2018 року видав наказ про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Вважає, що оскільки позивачу було надано дозвіл на відведення земельної ділянки у власність, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 03 червня 2015 року Святошинським РВК м. Києва, ОСОБА_1 є учасником бойових дій (с.22).

Листом від 17 травня 2017 року за № С-8157/0-6340/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, повідомило заявника про відмову у задоволенні заяви. Перегляд інформації щодо зарезервованих земельних ділянок учасникам АТО або членам родин загиблих учасників АТО у вигляді довідкових альбомів атласів з картографічним матеріалом по окремих масивах земельних ділянках у відповідних районах в розрізі сільських рад та міст обласного значення можливий на веб сторінці Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області http//kirovohradska.land.gov.ua у рубриці «Інформація для учасників АТО та членів їх сімей» (с.14).

27 липня 2017 року ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності № 4314 від 26 листопада 2016 року в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з письмовим клопотанням до начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яким, посилаючись на норми статей 118 та 121 ЗК України, просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2.00 га, яка розташована на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (с. 11).

Листом від 28 серпня 2017 року № С-15757/0-11603/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 , що управління вважає за доцільне відмовити у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (с. 15).

Аналогічного змісту листи направлені Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області на адресу позивача 27 вересня 2017 року № С-17965/0-12610/0/6-17 (с. 16), 09 листопада 2017 року № С-21487/0-15112/0/6-17 (с.17), 15 грудня 2017 року № 31-11-0.15-11246/2-17 (с.13).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2018 року по справі ЄУН 826/17895/17, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо порушення строків розгляду клопотання від 27 липня 2017 року про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності, яка розташована на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, визнано протиправною та скасовано відповідь № С-15757/0-11603/0/6-17 від 28 серпня 2017 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобов`язано відповідача розглянути клопотання ОСОБА_1 від 27 липня 2017 року (с.18 - 20).

Листом від 24 липня 2018 року за вих. № С-15757/0-4970/0/17-18, відповідно до рішення окружного адміністративного суду м. Києва по справі ЄУН 826/1795/17, повторно розглянувши заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Глинської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило ОСОБА_1 про відмову в задоволенні заяви (с. 21).

Обґрунтування здійснення розгляду справи в письмовому провадженні

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. 13 вказаної статті розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (ч. 9 ст. 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 150000,00 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищувала ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 х 500 = 192100).

Зазначена справа не належить до виключень, передбачених п. 2 ч. 6 ст. 19 та ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Враховуючи викладене справа переглядається судом апеляційної інстанції за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) та без проведення судового засідання і його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова в такому випадку не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

У статті 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказані конституційні норми деталізуються іншими актами законодавства, в тому числі цивільного.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Схожа за змістом норма регулює деліктні правовідносини, які виникли в результаті завдання шкоди посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування (ст. 1174 ЦК України).

Частиною 2 ст. 27 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» встановлено, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових осіб міністерств, інших центральних органів виконавчої влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави в порядку, визначеному законом.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 (зі змінами), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до пунктів 1, 14 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане, яке утворюється у порядку, передбаченому ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Аналізуючи зміст наведених норм законодавства, апеляційний суд робить висновок, що у відносинах відшкодування шкоди, заподіяної потерпілим органами та посадовими особами Держгеокадастру та їх територіальних органів зобов`язаною особою являється держава, а її відшкодування здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України держава є учасником цивільних відносин.

У всіх правовідносинах державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції, тобто у цивільних відносинах носієм цивільних прав та обов`язків є держава, а їх виразником - створені державою правомочні органи.

Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України безпосереднє обслуговування державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України.

У зв`язку з цим у справах про відшкодування шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України відповідачем (або співвідповідачем) повинна залучатися Державна казначейська служба України, як співвідповідач.

Такі ж по суті роз`яснення містяться у п. 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4.

Однак у цій справі позивач пред`явив вимоги лише до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яке не є розпорядником коштів Державного бюджету і не має джерел покриття таких витрат.

Як зазначено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

У п. 13 цієї ж Постанови роз`яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Отже, визначення відповідачів, які і предмета та підстав спору, є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Цивільний процесуальний кодекс України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Позивач не пред`явив вимог до Державної казначейської служби України, заяву про залучення її до участі у справі в якості співвідповідача (ч. 1 ст. 51 ЦПК України) не подав.

Суд першої інстанції на вказані норми законодавства та обставини справи увагу не звернув та не обговорив питання залучення до справи співвідповідача.

Даний недолік не може бути виправлений на стадії апеляційного розгляду справи.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 пред`явлено не до всіх осіб, які мають відповідати за позовом і окремий розгляд справи щодо таких відповідачів є неможливим, то в задоволенні позову належить відмовити саме з цих підстав, а не у зв`язку з недоведеність обставин, якими він обґрунтований.

В цій справі апеляційний суд встановив порушення Кіровським районним судом м. Кіровограда норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України являється підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Апеляційна скарга позивача не містить доводів щодо незалучення до участі у справі Державної казначейської служби України, проте, відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність висновку суду про недоведеність позову дійсним обставинам справи, то вони теж заслуговують на увагу так, як рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда в цій частині є суперечливим.

Так, суд зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі ЄУН 826/1789517 встановлено факти неправомірної бездіяльності і дій відповідача відносно ОСОБА_1 та порушення прав останнього, але при цьому, не навівши відповідних мотивів, суд відкинув доводи позовної заяви про наявність у позивача душевних страждань, викликаних такими діями і бездіяльністю відповідача.

У зв`язку з цим висновок суду про недоведеність складу делікту являється необґрунтованим та непереконливим.

Однак встановлення цих обставин матиме значення у разі пред`явлення позивачем позову до всіх осіб, які мають перед ним нести відповідальність.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та справедливості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Про судові витрати

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції ухвалив нове рішення, але відмовив в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом цієї справи, компенсації не підлягають..

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 лютого 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді Л. М. Дьомич

С. І. Мурашко