БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-з/356/5/19
Справа № 356/561/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

12.08.2019 року до Березанського міського суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, про встановлення способів участі батька у вихованні дитини.

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 через канцелярію суду було подано заяву про забезпечення позову, обґрунтовану тим, що рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 12.07.2019 року № 173 ОСОБА_2 встановлено порядок побачень з їх спільним із заявницею сином, а саме: в першу суботу місяця - з 08:00 години суботи до 18:00 години неділі за місцем реєстрації батька; в третю суботу місяця - з 08:00 години суботи до 18 години неділі за місцем реєстрації батька; святкові дні, відпустка батька, день народження батька - за погодженням з матір`ю. Разом з тим, заявниця вважає дане рішення таким, що суперечить інтересам дитини, її моральній та фізичній безпеці, а також винесене без врахування фактичних обставин та дотримання принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Дитина звикла проживати з матір`ю, а зміна звичного укладу життя в такому ранньому віці може негативно відобразитись на нормальному розвиткові дитини. Крім того, вживання батьком алкоголю під час перебування з дитиною навіть в незначній кількості є небезпечним для її фізичного та морального розвитку, а такі випадки, як вказує заявник, непоодинокі. Відзначає, що оскільки вказане рішення органу опіки та піклування винесене 12.07.2019 року, а надане заявниці лише 25.07.2019 року, остання з об`єктивних причин не мала змоги його оскаржити до суду. Відтак, посилаючись на положення ст.ст. 149-150 ЦПК України, ст. 159 СК України, просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання вищевказаного рішення виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області № 173 від 12.07.2019 року.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши клопотання та матеріали позовної заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

У відповідності до п.10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до частини 3 ст. 159 Сімейного кодексу України, за заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання в майбутньому рішення суду, ухваленого за результатом розгляду справи.

Так, у відповідності до правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відтак, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, окрім іншого полягає у наявності зв`язку між конкретним видом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Так, за змістом статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до положень ч.ч. 1-2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відтак, батьки мають безумовне право на побачення та спілкування з дитиною, а також зобов`язані брати участь у її вихованні.

Обмеження або позбавлення зазначених прав повинно бути належним чином обґрунтоване.

Стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вказане, проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, беручи до уваги призначення заходів забезпечення позову як правового інституту, суд приходить до висновку, що заявником при зверненні до суду жодним чином не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, про які остання просить у клопотанні, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Доводи заявника про невідповідність рішення органу опіки та піклування інтересам дитини за відсутності будь-якого доказового підґрунтя є лише її суб`єктивним переконанням, а факт зловживання батьком спиртними напоями не підтверджений жодними доказами, відтак, як обґрунтування поданого клопотання не заслуговує на увагу.

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності обставин, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, суду надано не було.

За таких обставин суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову, про які заявник просить у клопотанні, істотно порушить права батька та дитини на спілкування та не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене вище, зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 69, 76, 77, 90, 116, 352-354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик