Справа № 266/4122/19
Провадження № 2/266/904/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Федотової В.М.,

за участю секретаря Шишханової К.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняти з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання втратившими право користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі також зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є відповідачами за даним позовом. У зазначеній квартирі відповідачі зареєстровані, але фактично не проживають тривалий час. У зв`язку з тим, що відповідачі без поважних причин тривалий час не проживають у спірній квартирі, комунальні послуги не сплачують, а їх реєстрація не дозволяє позивачу розпоряджатися своїм майном, тому позивач просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 втратившими право користування квартирою АДРЕСА_1 , зняти їх з реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 , надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до суду не з`явились, але в матеріалах справи є їх заяви завірені нотаріусом Сергієво-Пасадського нотаріального округу Московської область, РФ, в яких вони не заперечують проти визнання їх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.12.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2008 року №21422515, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14-15).

Згідно довідки №22 від 23.05.2019 року, складеного Житлово-будівельним кооперативом «Приморський - 134», в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 .. ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. ОСОБА_4 (а.с. 17).

Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог лише в частини визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 втратившими право користування жилим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 , і позов задовольняє частково, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду є безумовною підставою для подальшого зняття їх з реєстрації.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12,81, 89, 130,141,223,263-265,269,279,280,284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняти з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 втратившими право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Федотова В. М.