ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1233/18 Номер провадження 22-ц/814/3201/19Головуючий у 1-й інстанції Лизенко І.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.,

представника позивача Цокало Т.М. ,

представника відповідача Дубинки Ю.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" про розірвання договору оренди землі

за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року та апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2019 року, постановлені під головуванням судді Лизенко І.В.,-

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», у якому просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки площею 3,9 га, що розташована на території Демидівської сільської ради Решетилівського району, укладений між нею та відповідачем.

Підстави позову вмотивовувала тим, що відповідач, орендар земельної ділянки, не виконує належним чином вимоги винного земельного та екологічного законодавства, стандарти використання землі, не забезпечення збереження родючості земель та охорони земель, відповідно до умов договору.

Представник позивача Цокало Т.М . в судовому засіданні заявила клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Цокало Тетяна Михайлівна, до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про розірвання договору оренди землі.

Відповідач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Світоч» звернулося з заявою про компенсацію здійснення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2019 року заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, залишена без задоволення.

З даними ухвалами не погодився відповідач СТОВ «Світоч» та подав на них апеляційні скарги, в яких просить ухвали суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою задовольнити заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Апелянт вважає, що суд, залишаючи без розгляду позов, не взяв до уваги визначені процесуальним законом строки звернення з заявою, а саме: можливість у позивача подати таку заяву лише до початку розгляду справи по суті, який був пропущений судом.

А також дійшов невірного висновку про відсутність підстав для відшкодування судових витрат відповідача з посиланням на недоведеність необгрунтованих дій з боку позивача, внаслідок подання заяви про залишення без розгляду.

Відзив на апеляційну скарги не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судових рішень у апеляційному порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2019 року в судовому засіданні представник позивача звернулася з заявою про залишення позову її довірителя ОСОБА_2 без розгляду.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року вказана заява представника позивача задоволена з тих підстав, що виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, залишення позову без розгляду є правом позивача.

05 листопада 2019 року від відповідача СТОВ «Світоч» надійшла заява про компенсацію витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України, яка ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2019 року залишена без задоволення.

Вирішуючи питання обгрунтованості висновків місцевого суду та доводів апеляційних скарг апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналіз положень п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦК України вказує на те, що право позивача заявити суду про залишення його позову без розгляду поставлено у залежність від настання певної події - початку розгляду справи по суті.

Ні положення п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, ні інші норми ЦПК України не містять виключень з цього правила.

Отже, суд приходить до висновку, що приписи п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України слід тлумачити таким чином, що після початку розгляду справи по суті позивач втрачає право на вчинення такої процесуальної дії як подання заяви про залишення його позову без розгляду.

Таке тлумачення процесуального закону узгоджується з положеннями ст. 43 ЦПК України щодо обов`язку учасників справи виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (п. 6 ч. 2), а також ч. 1 ст. 44 ЦПК України щодо обов`язку учасників справи добросовісно користуватися процесуальними правами. При цьому таке обмеження позивача у праві подати заяву про залишення позову без розгляду не суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 3 ст. 13 ЦПК України), так як позивач і після початку розгляду справи по суті не позбавлений можливості дистпозитивно розпорядитися своїми правами і вимогами, зокрема у відповідності до ст. 206 ЦПК України, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача ОСОБА_2 представлені адвокатом Цокало Т.М., шляхом належним чином засвідченого представництва в суді, що не містило обмежень відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України.

Провадження у справі відкрито судом першої інстанції у спрощеному провадженні з викликом учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суді в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання, або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що перше судове засідання у справі було відкрите 03 червня 2019 року. Представник позивача не була присутньою у цьому судовому засіданні. Розгляд справи у ньому був відкладений до 29 жовтня 2019 року.

Поряд з цим, судом встановлено, що позивач та її представник завчасно (маючи термін у тридцять днів) отримали копію ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 30, 31). З заявою про залишення позову без розгляду представник позивача звернулася лише в другому судовому засіданні 29 жовтня 2019 року.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що представник позивача пропустила процесуальні строки на звернення з заявою відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушені норми процесуального права, у зв`язку чим наявні підстави для її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків місцевого суду при постановленні ухвали щодо компенсації витрат відповідача на правову допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатським бюро «Юлії Дубинки» та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Світоч» укладено договір про дання правничої допомоги без номеру від 24 травня 2019 року.

Згідно рахунку №30 від 24 травня 2019 року про оплату юридичних послуг відповідачем здійснено оплату згідно п.2.2. Договору про надання правничої допомоги в сумі 2600 гривень (а.с. 86). Адвокатом вчинені дії правничого змісту в інтересах клієнта: вивчення та юридичний аналіз документів, які маються у Замовника по справі № 546/1233/18 за позовом ОСОБА_2 до СТОВ «Світоч» про розірвання договору оренди землі тривалістю 40 хв., вивчення та юридичний аналіз чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини тривалістю 1 год. 20 хв., підготовка до участі в судовому засіданні тривалістю 35 хв., участь в судових засіданнях та складення клопотань і заяв в ході розгляду справи тривалістю 45 хвилин (а.с. 89).

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Таким чином доводи апеляційної скарги представника СТОВ «Світоч» щодо наявності необґрунтованих дій позивача є безпідставними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду .

Враховуючи, що вирішення питання про компенсацію судових витрат у справі є похідними вимогами від вирішення питання про залишення позову без розгляду, ухвала Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2018 року також підлягає скасуванню.

Справа підлягає поверненню до місцевого суду для продовження розгляду.

Оскільки розгляд справи по суті не завершено, питання щодо компенсації судових витрат, в тому числі в суді апеляційної інстанції, підлягає вирішенню на наслідками прийняття кінцевого рішення у справі.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Світоч" на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2019 року - задовольнити частково.

Ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2019 року та від 11 листопада 2019 року - скасувати.

Матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, у випадках, визначених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук