ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1895/19 Справа № 175/901/18 Головуючий у першій інстанції: Озерянська Ж. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації, Новоолександрівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області, про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому він зареєстрований та проживає разом зі своєю сім`єю. Наприкінці грудня 2016 року у вказаний будинок намагалася вселитися ОСОБА_1 , яка заявляла, що вона зареєстрована у цьому будинку. Позивач звернувся до Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області для з`ясування інформації про реєстрацію ОСОБА_1 у їх будинку; після отримання довідки про склад сім`ї та проживання ОСОБА_2 стало відомо, що дійсно 28.12.2016 року у будинку, який йому належить, було зареєстровано відповідачку та її дітей. Відповідачка та ії діти ніколи фактично не проживали та не проживають по АДРЕСА_1 . Дані особи позивачу не відомі, він не реєстрував їх та не надавав дозволу, як власник майна, на їх реєстрацію у своєму будинку, а тому дані особи були зареєстровані за відсутності на те волі позивача та без відповідних правових підстав. Тому позивач просив позбавитиправа користування житловим будинком АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та зняти вказаних осіб з реєстраційного обліку.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року визнано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , - такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою по АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Стягнуто з ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року позбавлено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 права користування житловим будинком по АДРЕСА_1 (а.с. 150-152).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставина справи, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_6 (а.с. 27), апелянту ОСОБА_1 та третім особам (а.с. 172, 191, 192, 193, 194).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповіднодо вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування заочного рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2013 року та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідки Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 05 січня 2017 року №51, з 28 грудня 2016 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі по справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Згідно картки реєстрації особи, заяви про реєстрацію місця проживання, які надані апеляційному суду виконкомом Новоолександрівської сільради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 та її неповнолітні діти були зареєстровані за вказаною вище адресою у зв"язку з набуттям ОСОБА_1 права власності на відповідне житлове приміщення на підставі договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 28.10.2016 року (а.с. 173 - 189).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з 19 вересня 2018 року власником 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі постанови №175/3250/16-ц Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.07.2018 року та рішення №175/3250/16-ц Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2016 року є ОСОБА_7 , яка не є учасником даної справи, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №186530692 від 28.10.2019 року.

Інша 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 також належить ОСОБА_7 з 22.03.2019 року на підставі акту про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу, виданого 21.03.2019 року приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Л.А. (постанова приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А. про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 21.03.2019 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №186530692 від 28.10.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди.

Крім того, частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; дослідивши зміст та обґрунтування позову, що викладені в позовній заяві на а.с. 5-7, - колегія дійшла висновку, що місцевий суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем не було заявлено позовну вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Позовна вимога про "позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням" позивачем належним чином не обгрунтована; позовна вимоги щодо оспорювання правомірності реєстрації відповідачів у спірному житловому приміщенні - не заявлена.

Крім того, задовольняючи позов про позбавлення відповідачів, серед яких є неповнолітні діти, права користування житловим приміщенням, місцевий суд вважав доведеним факт, що власником усього спірного житлового приміщення є позивач ОСОБА_2 , що не відповідає письмовим доказам, які наведені вище.

Апеляційним судом встановлено, що до ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного заочного рішення від 20 вересня 2018 року, а саме 19 вересня 2018 року, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Співвласник ОСОБА_7 безпідставно не була залучена місцевим судом до участі у даній справі. Суд апеляційної інстанції не наділений процесуальними повноваженнями залучення до участі у справі нових учасників процесу.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що місцевий суд вийшов за межі заявлених позовних вимог; встановивши безпідставність, необгрунтованість та недоведеність заявленого позову, - колегія дійшла висновку про незаконність оскаржуваного судового рішення, яке підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявленого позову у повному обсязі.

За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого апелянтом судового збору в сумі 1057,20 грн. (а.с. 108).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що заочне рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду від 02 травня 2019 року підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року та додаткове рішення цього ж суду від 02 травня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді