П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року м. Київ

Справа № 361/4097/18

Провадження: № 22-ц/824/7357/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Пікуль А.А., Гаращенка Д.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Радзівіл А.Г.,

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

В липні 2018 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулась до суду з вказаним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 361/3557/16-п внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 ПДР України, 27 травня 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Сhevrolet Captiva" д.н.з. НОМЕР_1 , який є предметом договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладеного з ТОВ «БІОМН Україна» (Страхувальник), та транспортного засобу "ВАЗ 210930", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Позивач страхувальнику здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 5452 грн. 92 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 10471 від 07.06.2016 року.

За таких обставин просив стягнути з відповідача на відшкодування сплаченої страхової виплати 5452,92 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ"Страхова компанія "Українська страхова група" в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 5 452,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ"Страхова компанія "Українська страхова група" судовий збір в розмірі 1762 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015року у справі № 6-2587цс15, та зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач правом відзиву відповідно до статті 360 ЦПК України не скористався.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню .

Судом встановлено, що 27 травня 2016 року близько 19 год. 45 хв. на перехресті вул. Короленка з вул. Незалежності, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "ВАЗ 210930", д.н.з. НОМЕР_2 рухався по вул. Короленка, при цьому не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Сhevrolet Captiva" д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив 2.3 "б", п. 13.1 Правил дорожнього руху, що є у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2016 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с.5)

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль "Сhevrolet Captiva", д.н.з. НОМЕР_1 , зазнав пошкоджень, що підтверджується наступними документами: довідкою № 92740884 про дорожньо-транспортну пригоду вих.150616, додатком до заяви № ДККА від 30 травня 2016 року ПАТ СК "Українська страхова група", актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 30 травня 2016 року, направленням № ДККА -50872/2 від 30 травня 2016 року, калькуляцією № КА -003434 від 30 травня 2016 року, ремонтною калькуляцією № ДККА - 50872 від 07 червня 2016 року.

На підставі вищевказаних документів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 5452,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10471 від 07.06.2016 року. (а.с. 22).

Задовольняючи позов ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», суд першої інстанції виходив із того, що страховик, який виплатив страхове відшкодування,має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування (правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2587цс15).Отже, виплативши страхове відшкодування своєму страхувальнику, який зазнав шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, позивач скористався своїм правом і звернувся з вимогами до ОСОБА_1 , як винної у ДТП особи, а статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може виходячи з наступного.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову у даній справі є вимога про відшкодування сплаченої страхової виплати в розмірі 5452, 92 грн. у зв`язку із ДТП, що мала місце 27 травня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, з аналізу вказаних статтей вбачається, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Матеріали справи свідчать, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ "СК"Скайд", що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АЕ 426481, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. (а.с. 38).

ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі: 5452, 92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10471 від 07.06.2016 року (а.с. 22).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З таких підстав, виплата ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхового відшкодування в розмірі 5452, 92 грн., здійснена у межах передбачених полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АЕ 426481 в ПАТ "Страхова компанії "СКАЙД", розмір якої складає 50000 гривень.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції помилково задовольнив позов ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», посилаючись на правовупозицію, висловленуВерховним Судом України при розгляді справи № 6-2587цс15, оскільки Велика Палата Верховного Суду 4 липня 2018 року відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в позові ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги до суду було сплачено 2643 грн.

Згідно статті 141 ЦПК України з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2643 гривень.

Керуючись ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, МФО 320478, р/р № НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк») на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль