_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/997/19
УХВАЛА

20.12.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Кирикової О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання представника третьої особи АТ «Дельта Банк» про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває на розгляді цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності, в якій позивач просить суд:

- визнати дії державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича щодо проведення державної реєстрації права власності за ПАТ «Дельта банк» житлової квартири АДРЕСА_1 протиправними;

- скасувати запис №30594456 про проведену державну реєстрацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна.

03 вересня 2019 року представник третьої особи АТ «Дельта Банк» звернулась до суду з клопотанням про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у ОСОБА_1 та з ЖБТ «Морський-1» інформацію чи укладався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ЖБТ «Морський-1» договір майнових прав, якщо так, надати до суду належним чином завірену копію такого договору.

Представник третьої особи у підготовчому судовому засіданні підтримала вказане клопотання та пояснила, що витребування вказаних доказів за необхідне для встановлення наявності у позивачки будь-якого іншого майна, оскільки ОСОБА_1 , як на підставу позову, посилається на те, що банк був позбавлений звертати стягнення на спірне нерухоме майно, оскільки воно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Суд зазначає, що представником третьої особи надано до суду запит, що вона зверталась до ОСОБА_1 з заявою про надання запитуваних доказів, однак суд вважає копію вказаної заяви не достатніми доказами, які б підтверджували неможливість самостійно отримати заявлені до витребування докази, оскільки до суду не надано доказів на підтвердження того, що АТ «Дельта Банк» звертався з відповідним запитом до ЖБТ «Морський-1».

Крім того, представником третьої особи не обґрунтовано необхідність витребування заявлених до витребування доказів стосовно фізичної особи ОСОБА_2 , як сина позивача, який не є стороною в цій справі та до якого не заявлені будь-які вимоги.

Щодо посилань представника третьої особи про необхідність витребування вказаних доказів, суд вважає їх також не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

З урахуванням вищевказаних норм закону, суд зазначає, що належність майнових прав особі, жодним чином не свідчить про наявність у власності особи саме нерухомого майна, оскільки таке право підлягає державній реєстрації, а відтак навіть наявність у власності позивача на праві власності майнових прав, жодним чином не свідчить про наявність у власності особи іншого нерухомого майна, у зв`язку з чим підстави, які слугували для звернення представника третьої особи з цим клопотанням, є необґрунтованими та безпідставними.

Суд вважає за необхідно зазначити, що представник третьої особи не позбавлений можливості самостійно отримати відповідну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, для перевірки інформації щодо наявності у власності позивача інше нерухоме майно, з урахуванням того, що таке право у відповідності до чинного законодавства України підлягає обов`язковій державній реєстрації.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає клопотання представника третьої особи необґрунтованим, безпідставним, та таким, що підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третьої особи АТ «Дельта Банк» про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено - 20.12.2019 року.

Головуючий Калініченко Л. В.