Справа № 214/7582/19
2/214/3014/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості та пені по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 8 жовтня 2019 року, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 58 928 грн. 52 коп., та пеню в сумі 58 928 грн. 52 коп. за виконавчими провадженнями №54076650, 54076650; стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу 600 грн.

6 грудня 2019 року на адресу суду в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України надійшла відповідь з адресно-довідкового органу про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 , який знятий з реєстраційного обліку 23 квітня 2019 року, остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

-всупереч п.2 ч.1 ст.175 ЦПК України позивачкою не зазначено ціну позову у відповідності до вимог ст.176 ЦПК України, який має майновий характер та визначається загальною сумою всіх вимог;

-в порушення ч.4 ст.175 ЦПК України у позовній заяві відсутнє посилання на звільнення позивачки від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення пені по аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»;

-позивачкою не сплачено судовий збір за пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості по аліментам, яка є об`єктом справляння судового збору за ставками, визначеними ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 768 грн. 40 коп. У випадку наявності підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору, в порушення ч.4 ст.175 ЦПК України не зазначає підстави з конкретним посиланням на відповідні норми.

При цьому суд акцентує увагу позивачки, що положення п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» передбачають звільнення позивача від сплати судового збору виключно у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також звільнення заявників у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;

-із змісту позову неможливо встановити, чи працює офіційно відповідач, який має рівень його доходів, що має істотне значення для справи, оскільки впливає як на розмір щомісячних аліментних платежів, так і розмір пені за прострочення їх сплати. У випадку неможливості самостійного надання таких доказів позивачка не ставить питання про їх витребування у встановленому законом порядку;

-позивачка пред`являє вимогу про стягнення заборгованості по аліментам, однак не вказує, чи обізнаний відповідач з розміром такої заборгованості, її нарахуванням, чи визнає її, чи вживались державним виконавцем заходи щодо стягнення такої заборгованості в позасудовому порядку, у тому числі із застосуванням системи процесуальних дій, визначеної ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження»;

-позивачка вказує, що заходи досудового врегулювання спору не застосовувались, оскільки законом такий обов`язок не передбачений, однак суд звертає увагу позивачки, що законодавцем передбачений порядок досудового вирішення питання стягнення заборгованість по аліментам в примусовому порядку наявним виконавчим провадженням відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» (правова позиція з цього приводу висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц);

-із змісту позову слідує, що до подання позову застосовувались заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, однак доказів в підтвердження вказаної обставини позивачка суду не надає (засвідченої копії судового рішення).

Між іншим, суд звертає увагу позивачки на доцільність уточнення кола осіб, які беруть участь у справі, а саме залученні до участі у справі Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області, оскільки ухвалення судом рішення по справі стосуватиметься інтересів вказаної юридичної особи (із наданням копії позовної заяви з додатками для вручення).

Щодо доданих до позовної заяви доказів, то суд зауважує, що жоден з них не засвідчений у порядку, встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічний порядок засвідчення копій документів встановлений й п.п.5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Окремо суд звертає увагу позивачки, що засвідченню підлягають тільки ті докази, оригінали яких знаходяться у позивача. Про наявність оригіналів у іншої особи позивачка повинна зазначити у порядку, встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України. Отже, позивачеві необхідно засвідчити докази у порядку, встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України, та на виконання вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України зазначати у позовній заяві докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначати щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, то згідно ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачці строк для усунення виявлених недоліків до 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивачка відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості та пені по аліментам залишити без руху та надати позивачці строк для усунення недоліків та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України до 10 днів з дня вручення їй копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачці разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Прасолов В.М.