КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/3086/19 Головуючий у 1 інстанції: Бабич Н.Д.
провадження № 22-ц/824/8707/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справицивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року про повернення заяви позивачеві у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», третя особа: Державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Пушкіна Крістіна Вікторівна, про визнання недійсними договорів відступлення (купівлі-продажу) права вимоги та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року позовну заяву повернуто заявнику з підстав, передбачених ст. 185 ЦПК України, оскільки вимоги ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, позивачем не виконано.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розглядудо Дарницького районного суду міста Києва.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями,встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху була направлена 05 червня 2018 року на адресу місця проживання позивача, вказану ним у позовній заяві, проте, поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Жодних повідомлень про зміну місцезнаходження чи місця проживання позивача на адресу суду не надходило.

Крім того, суд посилався на те, що згідно письмової розписки, копію вказаної ухвали суду, 06 червня 2019 року отримав представник позивача, однак, на день постановлення ухвали про повернення заяви позивачеві, вказані в ухвалі від 27 травня 2019 року недоліки, не усунуто.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Імексбанк», третя особа: Державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Пушкіна К.В., про визнання недійсними договорів відступлення (купівлі-продажу) права вимоги та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суд вказав, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: а саме: у порушення п. 8 позивачем не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; у порушення п. 9 позивачем не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також зазначав, що відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Разом з тим позивачем не вказано, чи всі докази ним подано до суду.

Крім того, надані із заявою в якості доказів документи не засвідчені належним чином та не містять дати їх засвідчення.

Судом першої інстанції встановлено, що копія ухвали про залишення позовної заяви без руху направлялась на адресу, зазначену у позовній заяві, однак поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Крім того, згідно розписки копію вказаної ухвали суду, у приміщенні суду, 06 червня 2019 року отримав представник позивача, однак, вказані в ухвалі недоліки не усунув.

Однак, суд першої не звернув уваги на те, що конверт, в якому ОСОБА_1 направлялась копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року про залишення позовної заяви без руху, повернувся до суду з відміткою «Адресат відсутній» та не направив позивачу копію ухвали повторно.

Крім того, як убачається з доданих до апеляційної скарги матеріалів, представник позивача ОСОБА_3 усунув недоліки позовної заяви, про що свідчить копія заяви про усунення недоліків з відтиском штампу Дарницького районного суду м. Києва, з вхідним номером та датою отримання (вх. № 33160 від 07 червня 2019 року), проте в матеріалах справи оригінал такої заяви відсутній. (а.с. 30-91)

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про повернення заяви позивачеві.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія судів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року про повернення заяви позивачеві скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: