Постанова

Іменем України

20 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 712/12133/17

провадження № 61-38022св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне некомерційне підприємство «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року у складі судді Марцішевської О. М. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року у складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Бородійчука В. Г., Василенко Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі - КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги») про визнання дій незаконними та відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він є інвалідом війни І групи та КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» не дає довідку про стан здоров`я, виписку з історії хвороби і не забезпечує реабілітаційними засобами, памперсами, тонометром, глюкометром, слуховим апаратом.

У грудні 2017 року ОСОБА_1 змінив предмет і підстави позову та вказував, що КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» йому, як інваліду війни та лежачому хворому, не надає належним чином медичні послуги. Він неодноразово звертався до КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» з приводу видачі довідки про стан здоров`я, виписки з історії хвороби, забезпечення реабілітуючими засобами, ліками, направлення на стаціонарне лікування, проте КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» в 2017 році не надав направлення на стаціонарне лікування, оскільки він та його син відмовились від обстеження, що є порушенням законодавства, яким передбачено право відмовитись від обстеження і це не є підставою відмови у направленні на госпіталізацію. КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» також відмовило у видачі довідки про стан здоров`я, виписки з історії хвороби, в 2016-2017 роках не видавало належним чином рецепти по цукровому діабету, стенокардії. Останній раз у липні 2017 року рецепти виписувались в малих розмірах на 3 місяці, по виклику лікар додому не приходить, а коли зрідка приходить, то без медичної карти та бланків рецептів, тому на його думку, його син вірно робить, що не впускає лікаря додому.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив суд визнати дії КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» незаконними і зобов`язати його належним чином забезпечити медичним обслуговуванням по вищезазначеним вимогам, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано жодного доказу порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідачем, зокрема не доведено, що дії відповідача з ненадання рецептів на ліки без медичного обстеження позивача є протиправними та призвели до заподіяння йому моральної шкоди. При цьому виходив із того, що вимоги позивача про підтвердження права отримувати лікарські засоби в поліклініці та в аптеках за рекомендаціями лікарів на пільгових умовах передбачене чинним законодавством і додаткового підтвердження його у суді не потребує.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року у залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки судом не встановлено і стороною позивача суду не надано доказів протиправної поведінки відповідача, внаслідок якої позивачу завдано моральну шкоду. При цьому виходив із того, що вимоги позивача про підтвердження права отримувати лікарські засоби в поліклініці та в аптеках за рекомендаціями лікарів на пільгових умовах передбачене чинним законодавством і додаткового підтвердження його у суді не потребує.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення або передати справу на новий розгляд. Крім того, у клопотанні, доданому до касаційної скарги, просив передати справу до Великої Палати, як таку, що містить виключну правову проблему, яка необхідна для забезпечення розвитку права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, внаслідок неправильної оцінки доказів прийняв невірне рішення. Також він зазначає, що суд першої інстанції відмовив витребувати у відповідача виписку із історії хвороби із шпиталю за 2016 рік (м. Циблі), що має значення для справи. Про час розгляду справи апеляційний суд його не повідомив, тому згідно пункту 5 статті 411 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2018 року було відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано із районного суду указану цивільну справу.

У жовтні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалене з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Повістка про виклик до Апеляційного суду Черкаської області на 20 березня 2018 року надсилалися ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , тоді як адреса, зазначена позивачем у позові: АДРЕСА_2 .

Лист повернувся без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 53, 54).

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції, оскільки не отримав повістку про виклик до суду та не був присутнім в судовому засіданні, а повернутий лист без його вручення адресату не свідчать про фіксацію факту належного його повідомлення.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 128-135, 372 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільнесудочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішеннях від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03 жовтня 2017 року у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Вказаний висновок також узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, провадження № 14-280цс18.

Згідно з частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Однак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , щодо якого відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи 20 березня 2018 року, розгляд справи не відклав, причини неявки позивача у судове засідання не з`ясував, чим порушив його право на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості висловити свої доводи, надати суду докази, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує свою касаційну скаргу тим, що апеляційний суд не повідомив його про розгляд справи та ця обставина підтверджується матеріалами справи, тому оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович