КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9058/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сержанюка А.С., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про виселення з квартири АДРЕСА_1 .

26 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_2 подала заяву про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування зазначеної квартири, укладеним 02 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що перебуває в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про виселення зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири, що перебуває у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 02 травня 2019 року подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що, зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції порушив право позивача на розумні строки розгляду справ.

Звертає увагу суду на те, що відповідачі незаконно проживають у даній квартирі, утворюючи заборгованість по комунальним внескам, чим чинять перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном власнику.

Тому вона, як власник зазначеної квартири, на підставі ч.1 ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення таких перешкод шляхом виселення відповідачів із жилого приміщення.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки вказану справу не можливо об`єктивно розглянути до вирішення справи №359/9533/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування зазначеної квартири, укладеним 2 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що перебуває в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 ч.1 та ч. 2 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Встановлено, що у грудні 2018 року позивач ОСОБА_1 . звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про виселення з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 2).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року провадження у вищевказаній справі №359/10288/18 відкрито (а.с.16-17).

Як убачається з матеріалів справи, у листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася в Бориспільський міськрайонний суд Київської області з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування зазначеної квартири, укладеним 2 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що перебуває в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а.с. 60-68).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2018 року відкрито провадження у справі №359/9533/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів дарування квартири (а.с.71).

26 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_2 подала заяву про зупинення у справі до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №359/9533/18 (а.с.45-47).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року клопотання відповідача задоволено, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про виселення зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування квартири, що перебуває у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області. (а.с.15-16).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом розгляду справи за №359/10288/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про виселення є усунення перешкод позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження майном шляхом виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_1 .

Предметом розгляду справи за №359/9533/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 укладеним 02 березня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ..

Отже, аналіз матеріалів цивільної справи дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновків про те, що справа за №359/10288/18 та справа за №№359/9533/18 є взаємопов`язаними між собою, тому наявні підстави для об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення іншої справи №№359/9533/18, що розглядається в порядку цивільного судочинства Бориспільським міськрайонним судом Київської області.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дотримався вимог статті 251 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зупинивши провадження у справі, суд першої інстанції порушив право позивача на розумні строки розгляду справ, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст.253 ЦПК України провадження у даній справ зупинено до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи, відповідно ч. 1 ст. 125 ЦПК України зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідачі незаконно проживають у даній квартирі, утворюючи заборгованість по комунальним внескам, чим чинять перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном власнику, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки заборгованість по комунальним внескам не є предметом розгляду в даній справі, а може бути самостійними вимогами в порядку іншого цивільного судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку із тим, що норми процусуального права судом першої інстанції застосовано правильно, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовуються матеріалами справи, а тому ухвала підлягає залишенню без змін у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381-382ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови складено «13» серпня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіА.С. Сержанюк
О.І. Сліпченко