У Х В А Л А

16 серпня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

за участі секретаря Полегенького В.М.,

дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про захист прав споживачів шляхом визнання умов договору інвестування у пайове будівництво житлового будинку несправедливими, розірвання цього договору та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Науменко А.В. слухається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про захист прав споживачів шляхом визнання умов договору інвестування у пайове будівництво житлового будинку несправедливими, розірвання цього договору та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, шляхом заборони будь-яких реєстраційні дії на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 85,12 кв.м., житловою 49,55 кв.м. та заборонити відповідачам вчиняти будь-які дії, направлені на розпорядження майновими правами на вище вказану квартиру, а також накласти арешт на грошові кошти у сумі 1 441 181 грн., що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, які знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», , у тому числі на р/р НОМЕР_1 в АБ «Південний» МФО 328209 або Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Одесжитлобуд» , р/р НОМЕР_2 , в АБ «Південний», МФО 328209.

Ухвалою суду від 23.10.2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» звернувся до Одеського апеляційного суду із апеляційної скаргою, в якої просив суд скасувати оскаржувану ухвалу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10.07.2019 року апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп» задоволено частково. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23.10.2018 року про забезпечення позову скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання сторони не зявилися, від представника ТОВ «Білдінг Групп» надійшла заява про розгляд заяви про забезпечення позову без його участі, заперечував проти задоволення зазначеного клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Будівельна компанія Одесжитлобуд» був укладений договір № 59/Щ-11-21 про інвестування у пайове будівництво житлового будинку, відповідно до умов якого останній зобов`язується виконати будівельно-монтажні роботи по житловому будинку в IV кварталі 2008 року та після введення в експлуатацію та останнього внеску інвертора протягом 60 днів календарних днів передати по акту приймання-передачі у власність інвестору квартиру загальною площею 85,12 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 методом послідовного введення коштів позивачем в будівництво об`єкту, з встановленою договором періодичністю та розміром платежу. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено лише частину від загальної вартості майнових прав, а саме 50706,28 доларів США.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В ч.1 ст. 150 ЦПК України, наведенні види забезпечення позову, котрі можуть бути вжитті судом.

Виходячи з аналізу зазначених статей, можна дійти висновку, що законодавчо закріплене право позивача звернутися до суду із заявою про застосування певного заходу забезпечення позову, у випадку коли наявні підстави вважати, що не вжиття зазначених заходів в подальшому ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову. Слід зазначити, що ОСОБА_1 зверталася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вищезазначеної квартири, яка згідно договору № 59/Щ-11-21 повинна була перейти у власність позивача, у разі виплати повної вартості майнових прав. Проте, позивач звертаючись до суду із позовними вимогами не порушує питання, що стосується майнових прав на вищевказану квартиру, а навпаки просить суд розірвати відповідний договір, тобто прагне саме припинення правовідносин, які виникли між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Одесжитлобуд». Тобто, посилання заявника на інвестування грошових коштів позивача в зазначену квартиру та не виникнення в подальшому права власності на неї, як на підставу задоволення заявленого клопотання позивача про забезпечення позову, є передчасним, оскільки, як вище зазначалося, позивач не зверталася до суду з метою поновлення даних майнових прав, а з приводу розірвання даного договору, на який посилається у відповідній заяві. Разом з тим з заяви про забезпечення не вбачається як саме даний вид забезпечення позову, направлених на розпорядження майновими правами на вищевказану квартиру, може вплинути на забезпечення в подальшому виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, які стосуються стягнення грошових коштів, та чому забезпечення відбулось саме за рахунок вказаного майна, а не іншого майна (грошових коштів), які належать відповідачу, який його правовий статус тощо.

Крім того, п. 4 пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» містить роз`яснення стосовно розгляду судами справ про забезпечення позову, та зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями ч. 3 ст. 153 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.п.4,5 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Суд також повинен враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ч.5 ст. 19 Господарського кодексу України забороняється незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб.

Пунктом 4 ст. 3 ЦК України свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, є засадою цивільного судочинства. Тому втручання державних органів у господарську діяльність підприємств не допускається.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача буде мати наслідки та перешкоджатиме праву здійснення господарської діяльності, а по заяві про забезпечення шляхом арешту на квартиру не доведена співмірність позовним вимогам.

Керуючись ст. ст.149-154, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Одесжитлобуд» про захист прав споживачів шляхом визнання умов договору інвестування у пайове будівництво житлового будинку несправедливими, розірвання цього договору та відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Суддя А.В. Науменко

16.08.2019