Провадження № 2/522/849/19
У Х В А Л А

16 серпня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Полегенького В.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Науменко А.В. слухається цивільна справа справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року провадження по справі відкрито.

Позивач та його представник у судове засідання призначене на 09.07.2019 року не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є розписка представника позивача адвоката Шелкова С.Г.

У судове засідання, призначене на16.08.2019 року, позивач та та його представник повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. 08.08.2019 року від представника позивача адвоката Шелкова С.Г. надійшла заява на відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням адвоката у відпустці. Відповідач та його представник вказали на неповно важність другої поспіль неявки позивача та його адвоката. Звернули увагу суду, що позивачем та адвокатом не надані підтвердження обставин на які послався представник позивача, що автомобіль був проданий без ремонту. На думку відповідача ці обставини змінюють підстави позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Суд визнає неявку позивача та його адвоката у зв`язку з відпусткою адвоката неявкою без повноважних причин.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року,гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд вказує, що застосування даної норми взагалі не несе встановлення причин повторної неявки.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2ст. 257 ЦПК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Позивач, будучи обізнаним про можливість розгляду справи без його участі, відповідну заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав, чим затягує розгляд справи та позбавляють суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог. Таким чином неявка позивача перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що позивач повторно не з`явився у судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності та представника, строк розгляду справи сплинув, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 210, 223, 247, 257, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Науменко А.В.

16.08.2019