Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 грудня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_9 , третя особа: Харківська загальноосвітня школа № 165 Харківської міської ради Харківської області про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Харківської загальноосвітньої школи № 165 Харківської міської ради Харківської області про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, -
Позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовною заявою, в якій уточнивши 12.02.2018 позовні вимоги, просить стягнути на її користь солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в рахунок відшкодування шкоди, завданої здоров`ю в розмірі 3000000 грн. та судові витрати. 04.06.2018 позивачка ОСОБА_1 знов уточнила позовні вимоги та просила стягнути на її користь солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в рахунок відшкодування шкоди, завданої здоров`ю в розмірі 3 000 000 грн., відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 180 276, 49 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 2189723,51 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на уроці фізкультури її син ОСОБА_2 , став жертвою ганебної, неприпустимої поведінки з боку учнів 6-Б класу - ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які знущались над її сином ОСОБА_10 , знявши це на відео мобільного телефону та виклавши відео в мережу Інтернет. Цю подію припинив вчитель фізкультури ОСОБА_11 . 12.05.2017 позивачка, зустрівши вчителя фізкультури ОСОБА_11 , прийшла до жаху, почувши яким чином старшокласники знущались над її сином. Вчитель фізкультури розповів, що відео було вилучено з мережі Інтернет та видалено з мобільних телефонів. Син позивачки страждає на аутизм - він не звичайна дитина. ОСОБА_10 відрізняється від інших дітей, про що свідчить психологічний висновок №3317 від 08.06.2017. Батьки ОСОБА_2 доклали багато зусиль задля соціалізації дитини в межах загальноосвітньої школи, витрачено близько 30 000 доларів США. В лютому 2017 року дитина пройшла курс інтенсивної терапії із спеціалістами з Ізраїлю вартістю 000 доларів США. Після всіх цих намагань для нормального життя дитини, ганебна поведінка школярів знищила досягнення ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , йдучи додому, весь час плакав, у нього була істерика, вночі він кричав. 13.05.2017 ОСОБА_10 відмовився йти до школи. В цей же день позивачка зустрічалась з відповідачами , проте навіть вибачень від них не почула. 16.05.2017 завуч школи організувала зустріч двох класів, на якій діти, що знущались із ОСОБА_10 , повинні були вибачитись перед ним, проте цього не сталось. 19.05.2017 на занятті психолог відмітив, що стан здоров`я ОСОБА_10 погіршився. 01.06.2017 психіатр оглянув ОСОБА_10 та також встановив погіршення стану його здоров`я. В серпні 2017 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні. Позивачка ОСОБА_1 також після всього перенесеного потрапила до лікарні та була змушена звертатись за допомогою до психолога. На лікування у психолога позивачка витратила 1850 грн., на реабілітацію ОСОБА_10 - 10 140 грн. Після всього, що сталось, позивачка змушена була звернутись до спеціаліста - «тьютора», який супроводжуватиме ОСОБА_10 в школі всього часу - це також є витратами, які виникли після інциденту, ще стався 12.05.2017. Позивачка вважає, що дітьми відповідачів було спричинено шкоду здоров`ю сину позивачки - ОСОБА_2 , що має наслідком суттєве погіршення здоров`я позивачки. Оскільки малолітні діти не відповідають за заподіяну шкоду, відповідальність несуть їхні батьки, позивачка просить стягнути з батьків дітей грошові кошти за завдану шкоду здоров`ю.
Відповідачка ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , 07.03.2018 подала зустрічний позов, який 02.07.2018 уточнила та просить визнати дії керівництва Харківської загальноосвітньої школи №165 Харківської міської ради та ОСОБА_1 щодо невиконання вимог законодавства відносно порядку зарахування до загальноосвітнього навчального закладу та не створення умов для навчання малолітнього ОСОБА_12 , який є дитиною з особливими освітніми потребами, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь майнову шкоду у розмірі 800 грн., моральну шкоду у розмірі 60 000 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 19 250 грн. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що 12.05.2017 на уроці фізкультури, який одночасно проводився у двох класах: 5-Б класі та 4-А класі, учень 4 класу ОСОБА_2 неодноразово знімав штани та всі діти, що були присутні на уроці, це бачили і з нього сміялися. Спочатку увагу ОСОБА_5 на ОСОБА_12 , який стояв біля вікна в спортзалі з учнем 4 класу Вовою та знімав штани, звернув учень цього класу ОСОБА_13 , який сидів поряд. В подальшому ОСОБА_2 сидів на лаві неподалік ОСОБА_5 та вона чула, як до нього підійшли діти з 4 класу по імені Ніджат і ОСОБА_14 та прохали зняти нижню білизну. Після чого ОСОБА_2 знову зняв штани та нижню білизну і в такому вигляді стояв перед учнями, що знаходилися поряд. Всі діти сміялися і ОСОБА_10 також посміхався. Таким чином, знявши штани ОСОБА_2 сміявся, до того часу, поки не підійшов учитель фізкультури ОСОБА_11 , який вдарив ОСОБА_10 рукою, заставивши вдягти штани та сісти на лавку, від чого ОСОБА_10 злякався та перестав сміятися. Крім того, ОСОБА_11 вдарив по спині малолітню ОСОБА_5 , на той час ученицю ОСОБА_15 класу, оскільки вона знімала на телефон дії ОСОБА_12 . Однак, на вимогу учителя ОСОБА_11 та в його присутності ОСОБА_16 відразу видалила зазначене відео, тому не викладала і фізично не могла викласти це відео в мережу Інтернет. При цьому ОСОБА_1 та керівництво школи приховали від учнів 5-Б класу та їх батьків інформацію про те, що в школі навчається дитина з особливими освітніми потребами, яким є ОСОБА_2 , що в подальшому призвело до виникнення 12.05.2017 зазначеної ситуації в школі, із-за якої ОСОБА_3 терпіла приниження та образи від батьків ОСОБА_12 , які звинуватили її в поганому вихованні дочки, яка нібито заставила ОСОБА_12 знімати штани та нижню білизну, сміялася з нього та знімала це на відео, ображали ОСОБА_3 та її дочку непристойними, образливими словами в присутності малолітніх. Крім того, батьки ОСОБА_12 погрожували ОСОБА_3 , що вони її залишать не лише без квартири, але й без штанів, оскільки у них є зв`язки та хороший адвокат, з яким вони працюють багато років. Після зазначених образ та приниження малолітня ОСОБА_5 відмовилася від принесення вибачень ОСОБА_17 , вважаючи, що ображеною є вона, оскільки не робила того, у чому її звинувать батьки ОСОБА_12 . Крім того, отримавши уточнену позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення з батьків ОСОБА_5 грошових коштів у розмірі 3 млн. грн., у ОСОБА_3 стався нервовий стрес, від якого її шкіра покрилася плямами, в зв`язку з чим їй довелось звертатися до лікувальних закладів, де їй було поставлено діагноз: алергічний дерматит. ОСОБА_3 до цього часу проходить лікування, однак у зв`язку з постійним нервовим напруженням, що викликане зазначеною вище ситуацією, хвороба не проходить. У ОСОБА_3 пропав сон та апетит, в сім`ї склалася напружена нервова ситуація, що позначається на її малолітніх дітях. В зв`язку з народженням дитини, ОСОБА_3 тривалий час не працювала, грошових коштів ледве вистачає, щоб збалансувати нормальне харчування для свої двох малолітніх дітей. Однак, ОСОБА_3 прийшлося частину коштів, які для неї є суттєвими, витратити на своє лікування, яке до цього часу триває. Лише протягом останніх днів ОСОБА_3 витратила на ліки понад 800 грн. В позові ОСОБА_1 ситуація, що трапилася на уроці, була перекручена, тому ОСОБА_3 змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та прав і законних інтересів своїх малолітніх дітей. ОСОБА_1 спричинила шкоду здоров`ю ОСОБА_3 , яка виразилася в принесенні погроз на її адресу, приниженні та образах її та малолітніх дітей. Спричинену моральну шкоду ОСОБА_3 оцінює в розмірі 4 000 грн., оскільки діями ОСОБА_1 було завдано значного душевного болю та страждань ОСОБА_3 та її близьким людям, яких вона не змогла захистити від незаконних дій ОСОБА_1 .
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та її представник, ОСОБА_6 та її представник, ОСОБА_8 позов ОСОБА_1 не визнали, вважають, що діями їх дітей шкода ОСОБА_1 та її сину не завдавалась, вважали позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими, тому в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити.
ОСОБА_3 в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги за її зустрічним позовом, а відповідачі по зустрічному позову - ОСОБА_1 та представник Харківської загальноосвітньої школи № 165 Харківської міської ради Харківської області просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на його безпідставність та недоведеність позовних вимог ОСОБА_3 .
Суд, вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , а також вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учнем Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 165 Харківської міської ради Харківської області та навчається у школі з першого класу.
З першого до третього класу для ОСОБА_10 було організовано навчання за індивідуальними навчальними планами. Для учня були розроблені індивідуальні розклади уроків. Більшість предметів викладала ОСОБА_18 , класний керівник Андрія.
З 4-го класу ОСОБА_2 навчається за звичайними програмами разом з усіма учнями.
В період навчального 2016/2017 року ОСОБА_2 навчався у 4 -А класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 165 Харківської міської ради Харківської області.
12.05.2017 малолітній ОСОБА_2 перебував на заняттях у школі.
Відповідно до розкладу навчальних занять проходив урок фізичної культури у спортивному залі, розташованому в навчальному закладі, для учнів 4-А класу під керівництвом вчителя фізичної культури ОСОБА_19 та учнів 5-Б класу під керівництвом другого вчителя фізичної культури ОСОБА_11 .
В судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані учні ОСОБА_20 : ОСОБА_5 , ОСОБА_21 , вчителі фізичної культури ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , класний керівник 4-А класу ОСОБА_18 , заступник директора школи ОСОБА_22 О.І.
В судовому засіданні малолітня ОСОБА_5 пояснила, що в 2017 році вона була ученицею ОСОБА_15 класу, а ОСОБА_23 навчався в 4-А класі. 12.05.2017 на уроці фізкультури стався інцидент. ОСОБА_10 розмовляв зі своїм однокласником ОСОБА_24 , а потім зняв штани, за що вчитель ОСОБА_11 зробив йому зауваження. Потім однокласники Ніджат чи ОСОБА_14 знов попросили ОСОБА_10 зняти штани. Посміхаючись, ОСОБА_25 штани і ОСОБА_26 Анна почала знімати це на телефон. Підійшов вчитель ОСОБА_11 , який вдарив ОСОБА_10 по голові та почав його лаяти, від чого ОСОБА_10 почав плакати. Після чого ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_26 Анну по спині і попросив видали відео, що вона і зробила. Потім учні построїлись та пішли з спортзалу. Коли йшли, ОСОБА_10 спіткнувся і діти почали з нього сміятись, а ОСОБА_10 почав плакати. ОСОБА_27 в школі ОСОБА_10 не бачила і не знала, що він незвичайний хлопчик. Вважає, що ОСОБА_10 плакав із-за того, що з нього сміялись, коли він спіткнувся і через те, що вчитель його лаяв за зняті штани. ОСОБА_21 не просив ОСОБА_10 знімати штани, а навпаки захистив його і попросив ОСОБА_10 надіти штани. Про Ніджата і ОСОБА_14 вона розповіла батькам і в школі. Перед ОСОБА_10 вона не вибачилась, оскільки не вважає себе винною.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_21 пояснив, що в 12.05.2017 на уроці фізкультури він сидів на лавочці разом з Єгором Ткачем і грав на телефоні. Їх позвав ОСОБА_28 і показав ОСОБА_29 , який стояв без штанів. ОСОБА_30 сказав ОСОБА_10 , щоб він одів штани, але він одів штани після того як підійшов вчитель. Спочатку ОСОБА_10 сміявся, а після приходу вчителя почав плакати. ОСОБА_31 знімав це на телефон, а ОСОБА_5 він не бачив. ОСОБА_32 зняв штани та хто попросив його це зробити, ОСОБА_33 не відомо. Раніше бачив ОСОБА_10 , але не знав, що він особливий хлопчик.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є вчителем фізкультури та уроці фізкультури, який він проводив 12.05.2017 відбулись події, про які йдеться в позові, пояснив, що в той день на уроці фізкультури були два класи: 4-А та 5-Б. ОСОБА_11 вів фізкультуру у 5-Б класі, в якому він є класним керівником. Урок фізкультури в 4-А класі проводив вчитель ОСОБА_19 . Діти, які забули форму, сиділи в спортзалі на лаві разом зі звільненими від фізкультури. Побачив, що учень 4-А класу ОСОБА_2 зняв штани. Підійшов до нього та сказав, щоб він одягнути труси і штани, зробив йому зауваження та попросив його більше такого не робити. Зробив зауваження дітям з 5-Б класу, які сиділи на лаві поруч. Коли діти сказали, що хтось знімав події на телефон, попросив видалити відео, хоча сам цього не бачив. Діти з ОСОБА_15 класу не знали, що ОСОБА_2 є дитиною з особливими освітніми потребами. Хто попросив ОСОБА_2 зняти штани свідок ОСОБА_11 не бачив. Після уроку в коридорі зустрів мати ОСОБА_2 та розповів їй про цю подію, вибачився і вона сказала, що претензій не має, тому він вирішив, що інцидент вичерпано.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , який є вчителем фізкультури та 12.05.2017 проводив урок фізкультури в 4-А класі, пояснив, що урок фізкультури проводився з двома класами: 4-А та 5-Б, діти грали в футбол. Після уроку ОСОБА_19 поїхав на змагання. Про те, що на уроці ОСОБА_2 зняв труси його повідомив вчитель ОСОБА_11 , сам ОСОБА_19 що трапилось, не бачив. За те, що ОСОБА_23 зняв на уроці штани вчитель ОСОБА_11 зробив йому зауваження. ОСОБА_10 був звільнений від фізкультури і займатися фізкультурою йому дозволили на прохання його матері. Після події, що сталася на уроці, вибачався перед ОСОБА_1 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , пояснила, що вона вчитель ОСОБА_29 і була його класним керівником з першого по четвертий клас, тобто з 2013-2017 р. 12.05.2017 учні 4-А класу сказали їй, що на уроці фізкультури з ОСОБА_2 дівчина і два хлопця зняли нижню білизну. Хто це їй розповів, ОСОБА_18 відмовилась повідомити. Через хвилину вчитель ОСОБА_11 привів ОСОБА_2 , який плакав. ОСОБА_18 заспокоїла дитину і передала її матері. При цю ситуацію ОСОБА_18 повідомила заступника директора Міхальову О.І. Протягом тижня до них приходили ОСОБА_11 , ОСОБА_34 , учні 5-Б класу, які вибачались перед
ОСОБА_35 судовому засіданні свідок ОСОБА_34 , яка в 2017 році обіймала посаду заступника директора школи №165, пояснила, що ОСОБА_2 є дитиною з особливими освітніми потребами. Класний керівник 4-А класу ОСОБА_18 розказала про випадок, який трапився на уроці фізкультури з ОСОБА_36 . Також вчитель ОСОБА_11 повідомив про цей випадок. ОСОБА_34 вважала, що батьки вирішать цей інцидент самостійно. Для з`ясування обставин наступного дня, в суботу 13.05.2017, викликала до школи батьків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , на причетність яких до інциденту вказували учні 4-А класу, а також батьків ОСОБА_36 . Проте, розмова з ними не дала ніякого результату.
Таким чином, згідно досліджених в судовому засіданні доказів, під час уроки фізкультури за невстановлених обставин ОСОБА_36 зняв штани та нижню білизну. В цей час ОСОБА_10 знімали на мобільні телефони ОСОБА_37 та ОСОБА_5 , які відразу в присутності вчителя фізкультури ОСОБА_11 видалили це відео з мобільних телефонів і воно до мережі Інтернет не потрапило.
Після уроку фізкультури про даний факт був доведений до заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_34 та адміністрацією навчального закладу проведено роз`яснювальну роботу за участю класних керівників, вчителів, учнів, у тому числі 5-Б та 4-А класів, щодо належного контролю за забезпеченням права учнів на захист їх від будь-яких форм фізичного або психічного насильства, шанобливого ставлення, дотримання вимог законодавства України, моральних, етичних норм, поваги честі і гідності інших учнів та працівників.
12.05.2017 класним керівником 5-Б класу ОСОБА_11 відразу після випадку, що трапився, була проведена бесіда з учнями про недопустимість такої поведінки; класним керівником ОСОБА_18 була проведена бесіда з учнями 4-А класу; відбулась бесіда між позивачем ОСОБА_1 , мамою ОСОБА_10 , вчителем фізичної культури, класним керівником 5-Б класу та заступником директора з навчально-виховної роботи, під час якої ОСОБА_11 та ОСОБА_34 принесли вибачення за ситуацію, що виникла.
Згідно відзиву на позов представника Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 165 Харківської міської ради Харківської області, 13.05.2017 директором з навчально-виховної роботи ОСОБА_34 була проведена зустріч з ОСОБА_1 та батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , учнів ОСОБА_15 класу, під час якої батькам було нагадано про відповідальність за вчинки своїх дітей, а також 15.05.2017 - бесіда з учнями 4-А та 5-Б класів у присутності класного керівника 4-А класу ОСОБА_18 та мами ОСОБА_12 , де ОСОБА_10 та мамі були принесені вибачення. Подія, яка трапилась 12.05.2017, на навчально-виховний процес учня ОСОБА_2 шкоди не завдала. Різниці в оцінках навчальних досягнень учня немає. Малолітній ОСОБА_2 після інциденту відвідував навчальні заняття, його емоційний стан не змінився, скарг на його поведінку не було. Звернень або заяв від позивача ОСОБА_1 , батьків учнів або інших учасників навчального процесу з приводу зазначеного інциденту до директора школи та інших членів адміністрації не надходило, тому додаткове розслідування не проводилось. Під час бесіди з адміністрацією навчального закладу ОСОБА_1 пояснила, що претензій до школи, окремих учителів вона не має, однак, на її погляд, батьки не відчули повною мірою та не понесли відповідальність за неналежне виховання своїх дітей.
В обґрунтуванні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона перебували на стаціонарному лікуванні, під час якого нею нібито були витрачені кошти на лікування, придбання ліків та відновлення здоров`я, в підтвердження чого надала суду довідку лікаря від 20.11.2017, в якій зазначено «отримує лікування в психіатра и потребує психологічної реабілітації» перелік лікарських засобів та їх кількість, які нібито були використані під час лікування та відновлення здоров`я позивача.
Проте, розрахункових документів (чеків, касових чеків, квитанцій) чи інші документів, які б свідчили про витрачення коштів на придбання в період лікування лікарських препаратів, зазначених в довідках лікаря, що є єдиними належними та допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, суду не надано.
Довідки лікаря не свідчать про витрачення коштів позивачем на придбання лікарських засобів для лікування, тому не можуть бути належними та допустимими доказами для відшкодування шкоди як витрат, понесених позивачем на придбання лікарських препаратів.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 1167 ЦК України.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивачка ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів та їх малолітніх дітей ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_10 завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та їх вини в заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди.
Підставою для відшкодування матеріальної шкоди є вчинення особою правопорушення.
Юридичною підставою поза договірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода -наслідком.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Посилання позивачки ОСОБА_1 на висновки психологів, витяги психолого-медико-педагогічної консультації відносно її дитини ОСОБА_10 не підтверджують доводи позивачки, оскільки із наданих доказів не вбачається, що теперішній стан дитини пов`язаний із подіями, які мали місце в школі 12 травня 2017 року, відсутній будь-який причино-наслідковий зв`язок з цього приводу.
Надані позивачкою ОСОБА_1 докази: витяг з протоколу засідання психолого-педагогічної консультації від 13.09.2017, психологічний висновок від 08.07.2017, довідка від 12.06.2017, виписки із медичної карти амбулаторного хворого №436 від 01.09.2017, не підтверджують причинного-наслідкового зв`язку інциденту який трапився із наслідками хвороби.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що її син ОСОБА_10 став жертвою ганебної, неприпустимої поведінки з боку учнів ОСОБА_15 класу - ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , які знущались над ОСОБА_10 , знявши це на відео мобільного телефону та виклавши відео в мережу Інтернет. Проте, доказів ганебної, неприпустимої поведінки учнів 6-Б класу - ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та доказів знущання учнів ОСОБА_15 класу над ОСОБА_35 , викладання ними відео в мережу Інтернет, позивачка ОСОБА_1 суду не надала.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Позивачкою ОСОБА_1 не доведено, що діями відповідачів та їх дітей позивачці ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_36 заподіяно шкоду, тому позовні вимоги позову ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Безпідставними є також вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 , виходячи з наступного.
В обґрунтування позовним вимог по зустрічному позову ОСОБА_3 посилається на те, що в Харківській загальноосвітній школі № 165 Харківської міської ради Харківської області не забезпечено відповідних умов та належним чином не організовано інклюзивне навчання дітей з особливими освітніми потребами з посиланням на положеннями, передбачені постановою Кабінету Міністрів від 15 серпня 2011 року №872 (далі - Постанова), якою визначається Порядок організації інклюзивного навчання у загальноосвітніх навчальних закладах.
Наведені доводи позивача по зустрічному позову є безпідставними, враховуючи наступне.
Згідно пункту 4 Постанови Керівник загальноосвітнього навчального закладу на підставі заяви батьків або законних представників дитини з особливими освітніми потребами, висновку психолого-медико-педагогічної консультації та за підтримки відповідного органу управління освітою організовує клас з інклюзивним навчанням, створює необхідну матеріально-технічну та навчально-методичну базу, здійснює добір відповідних педагогічних працівників тощо.
Виходячи з цього положення, керівництво школи не може в одноосібному порядку приймати рішення про зарахування такої дитини в клас з інклюзивним навчанням, оскільки в даному випадку необхідна заява батьків або законних представників.
Як зазначається у відзиві на зустрічний позов, керівництво школи № 165 Харківської міської ради не отримувало жодної подібної заяви, а доводи представника позивачки по зустрічному позову про те, що керівництво школи знало і приховало той факт, безпідставні.
Згідно п. 5 Постанови Власник загальноосвітнього навчального закладу виділяє в установленому порядку кошти для забезпечення безперешкодного доступу до будівель та приміщень таких закладів дітей з особливими освітніми потребами, створення відповідної матеріально-технічної та методичної бази, забезпечує підвищення кваліфікації педагогічних працівників з питань надання освітніх послуг дітям з особливими освітніми потребами у класах з інклюзивним навчанням, сприяє провадженню інноваційної діяльності, здійснює заходи щодо придбання транспортних засобів для підвезення таких дітей до місця навчання та додому.
Як зазначається у відзиві на зустрічний позов і не спростовано наданими суду доказами, школа № 165 Харківської міської ради не отримує в передбаченому законом порядку достатні кошти, які є необхідними для забезпечення належної матеріально-технічної та навчально-методичної бази, а тому створення і функціонування класів з інклюзивним навчанням, які будуть належним чином забезпечені навчально-методичними, наочно-дидактичними посібниками та індивідуальними технічними засобами навчання видається неможливим.
Безпідставними є доводи позивач по зустрічному позову про те, що зарахування дітей з особливими освітніми потребами до навчальних закладів здійснюється на підставі висновку психолого-медико-педагогічної консультації, враховуючи, що відповідно до п. 1. Наказу від 07.07.2004 №569/38 Про затвердження Положення про центральну та республіканську (Автономна Республіка Крим), обласні, Київську та Севастопольську міські, районні (міські) психолого-медико-педагогічні консультації Консультування та психолого-педагогічне вивчення дітей в центральній, республіканській (Автономна Республіка Крим), обласних, Київській та Севастопольській міських, районних (міських) психолого-медико-педагогічних консультаціях здійснюються за зверненням батьків (осіб, які їх замінюють) та з обов`язковою їх присутністю. п. 1.6 Засновниками республіканської, обласних, міських та районних (міських) психолого-медико-педагогічних консультацій є відповідні органи управління освітою місцевих органів виконавчої влади. п. 1.15 Районні (міські) консультації є державними методичними установами, що працюють на постійно діючій основі, утворюються відділами освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, підпорядковуються їм з усіх питань діяльності; можуть функціонувати при районних методичних кабінетах, районних центрах практичної психології і соціальної роботи. Районна (міська) консультація науково-методично підзвітна консультації з повноваженнями обласної та центральній консультації.
Отже, створення такої комісії не належить до компетенції керівництва школи № 165 Харківської міської ради Харківської області, а консультування знову ж таки проводиться за зверненням батьків дитини та з обов`язковою їх присутністю.
Відповідно до пунктів 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Таким чином, фактичною підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди є вчинення особою правопорушення.
Юридичною підставою поза договірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода -наслідком.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін, що встановлено ст.81 ЦПК України.
Оскільки позивачем по зустрічному позову ОСОБА_3 не доведено належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів їй завдана шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні такої шкоди, не зазначено з яких міркувань ОСОБА_3 виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд відмовляє ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог за зустрічним позовом про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, Законом України «Про освіту», суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити.
В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2019 р.

СУДДЯ