Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 496/542/15-ц

провадження № 61-23404 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»;

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26 березня 2015 року у складі судді Груца Є. Є. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року у складі колегії суддів: Короткова В. Д., Гончаренко В. М. , Комаровської Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк» (далі - ПАТ «Дельта-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі кредитного договору від 29 березня 2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав в акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») кредит в сумі 259 тис. доларів США на строк до 29 березня 2018 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

Зазначало, що 03 березня 2008 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінило ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зобов`язаннях.

Зазначало, що позичальник свої обов`язки за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 23 жовтня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору у сумі 4 607 740,89 грн, з яких: 2 794 844,69 грн - тіло кредиту, 1 812 896,22 грн - відсотки.

Ураховуючи викладене, ПАТ «Дельта-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4 607 740,89 грн, а також понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26 березня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта-Банк»відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав доказів заборгованості за кредитним договором та доказів про передачу йому від ПАТ «УкрСиббанк» прав вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , що не дає суду підстав вважати, що ПАТ «Дельта Банк» є належним позивачем по даній справі.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року апеляційна скарга ПАТ «Дельта-Банк» відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 03 березня 2008 року, на який посилається позивач у позові, та внаслідок якого до ПАТ «Дельта-Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , відсутній. Натомість в матеріалах міститься копія виписки з іншого договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року, укладеного між вищезазначеними банками, з якої не убачається перехід до позивача права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 . Також суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», з яким відповідач ОСОБА_2 уклав кредитний договір, та не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ПАТ «Дельта-Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 496/542/15-ц із Біляївського районного суду Одеської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку про відсутність у матеріалах справи доказів переходу права вимоги за кредитними договорами від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта-Банк». Зазначало, що 08 грудня 2011 року між вказаними банками не укладалось інших договорів, крім вищезгаданого, а витяг з договору купівлі-продажу права вимоги від 08 грудня 2011 року, який міститься в матеріалах справи, стосується набуття права вимоги за кредитним договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 . Також зазначало, що суди дійшли передчасного висновку про відсутність доказів того, що ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», оскільки реквізити ПАТ «УкрСиббанк» та АКІБ «УкрСиббанк», зазначені у договорі купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та у кредитному договорі від 29 березня 2007 року, є ідентичними.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_2 , у якому зазначено про те, що судові рішення попередніх інстанцій є законними й обґрунтованими. Вказував, що заявником не надано доказів того, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта-Банк», стосується права вимоги саме до відповідача, також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру кредитної заборгованості.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що на підставі кредитного договору від 29 березня 2007 року ОСОБА_2 отримав у АКІБ «УкрСиббанк» кредит в сумі 259 тис. доларів США на строк до 29 березня 2018 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

Згідно виписки з договору, 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта-Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

У пункті 2.3. вказаної виписки з договору зазначено, що права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця, та, з урахуванням інших зобов`язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов`язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

Акт приймання-передачі прав вимоги чи його копія у матеріалах справи відсутні.

Згідно довідки від 23 жовтня 2014 року, складеної ПАТ «Дельта-Банк», заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 29 березня 2007 року станом на 23 жовтня 2014 року складає 4 607 740,89 грн, з яких: 2 794 844,69 грн - тіло кредиту, 1 812 896,22 грн - відсотки.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Дельта-Банк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачає, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Установивши, що з наданих позивачем доказів: копії виписки із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта-Банк» 08 грудня 2011 року, не убачається перехід до позивача права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 ; позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», з яким відповідач ОСОБА_2 уклав кредитний договір, не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором (в чому полягає порушення графіку погашення кредиту, які платежі здійснювалися відповідачем, за який період виникла заборгованість), суди дійшли правильного висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ «Дельта-Банк» та відсутність підстав (зазначених позивачем) для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що витяг з договору купівлі-продажу права вимоги від 08 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта-Банк», не є належним доказом набуття права вимоги саме за кредитним договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Також судом апеляційної інстанції враховано, що договір від 03 березня 2008 року, на який позивач посилається, як на підставу переходу до нього права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , у матеріалах справи відсутній.

Посилання заявника в касаційній скарзі на ідентичність реквізитів АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «УкрСиббанк» у договорах купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року та у кредитному договорі від 29 березня 2007 року не є належним та допустимим доказом того, що ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та не може бути підставою скасування судових рішень.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара