Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 756/3830/16-ц

провадження № 61-16819св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва»,

третя особа - Житлово-експлуатаційна дільниця 514 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи касаційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року у складі судді Шумейко О. І. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року у складі колегії суддів: Чобіток А. П., Немировської О. В., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва»), третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця - 514 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (далі - ЖЕД - 514 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданої внаслідок залиття квартири.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . 19 січня 2016 року виявила залиття своєї квартири з технічного поверху внаслідок пориву траси ЦО, про що працівниками ЖЕД-514 21 січня 2016 року було складено акт.

Відповідно до звіту № 39/6 від 12 лютого 2016 року, складеного фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_2 », визначено розмір матеріальної шкоди в загальній сумі 25 241 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у загальній сумі 25 241 грн; моральну шкоду у розмірі 7 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 16 047,60 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, збитки у розмірі 1 500 грн та 7 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що залиття квартири позивача відбулось з вини відповідача, тому відповідно до положень частин першої та другої статті 1166 ЦК України, наявні правові підстави для відшкодування матеріальної шкоди та компенсації моральної шкоди, розмір якого є адекватний тим наслідкам, які зазнала позивач у зв`язку з пошкодженням її квартири.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду, а також зазначив, що оскільки встановлено, що відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду за негативні явища, які виникли у позивача в зв`язку з пошкодженням її квартири внаслідок залиття, понесенням збитків та порушенням нормальних життєвих зв`язків та зусиллями, необхідними для відновлення попереднього стану, правильним є висновок суду про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Рішення місцевого суду переглядалось апеляційним судом в частині позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди, а в частині позовних вимог про стягнення грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та збитків рішення в апеляційному порядку не переглядалося.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неповно з`ясували всі фактичні обставини, що мають значення для справи, не дослідили і не надали належної правової оцінки доказам у справі. Вказує, що позивач не довела розмір моральної шкоди, який, на думку відповідача є завищеним. Отже, висновок судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди є неправильним.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій виходили із засад розумності та справедливості, при цьому, позивач обґрунтувала і підтвердила у судовому засіданні наявність підстав для відшкодування такої шкоди.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

13 квітня 2018 справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 19 січня 2016 року о 15.00 год. позивач виявила залиття належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту, затвердженого начальником ЖЕД-514 від 21 січня 2016 року, причиною залиття, що сталося із технічного поверху зазначеного будинку, є прорив траси ЦО. Були пошкоджені стеля, вікно та балконні двері кухні площею 8,1 кв. м, стеля, стіни, вікно та балконні двері кімнати площею 10,2 кв. м, стеля, стіни кімнати площею 15,9 кв. м, балкони площею 5,0 кв. м.

За ініціативою позивача 12 лютого 2016 року було проведено дослідження вказаної квартири на предмет визначення розміру матеріального збитку завданого позивачу внаслідок залиття за вказаних обставин. Відповідно до звіту № 39/6 від 12 лютого 2016 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , визначено розмір матеріальної шкоди у сумі 25 241 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року оскаржуються в касаційному порядку лише в частині позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди. В частині позовних вимог про стягнення грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та в частині відшкодування збитків рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» не оскаржуються, а тому на цей час касаційному перегляду в цій частині не підлягають.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення, в оскаржуваній частині, відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, положення статті 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів встановив вину відповідача, протиправність його поведінки та причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача, що останнім не спростовано, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завданої внаслідок залиття квартири моральної шкоди.

Встановивши наявність вини відповідача у залитті квартири позивача, глибину її душевних страждань, вимоги розумності та справедливості, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди грошової суми в розмірі 7 000 грн.

Посилання заявника у касаційній скарги на недоведеність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки при визначенні розміру моральної шкоди суди правильно виходили із засад розумності, виваженості та справедливості та врахували обставини, за яких цю шкоду зазнав позивач внаслідок залиття квартири.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, в оскаржуваній частині, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, а тому рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди, підлягають залишенню без змін.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційна скарга КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Поновити виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило