ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 661/1905/16-ц Головуючий в І інстанції Бойко М.Є.
Номер провадження 22-ц/819/1819/18 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Бойко М.Є. від 21 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у період з 05 грудня 2013 року по 05 вересня 2014 року відповідачка обіймала посаду виконуючої обов`язки головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Херсонські магістральні електричні мережі». Вказував, що протягом зазначеного періоду відповідачка неналежним чином виконувала покладені на неї посадові обов`язки, що призвело до незаконного перерахування на карткові рахунки бухгалтера ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 160 597,34 грн. Згідно ухвали Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року у справі №661/4689/15-к ОСОБА_1 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, з передачею її на поруки трудовому колективу.

Посилаючись на те, що своїми діями відповідачка вчинила кримінальне правопорушення, завдавши підприємству майнову шкоду, позивач просив стягнути з неї на його користь 160 597,34 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи про те, що висновки суду щодо недоведеності вини відповідачки у заподіянні шкоди підприємству спростовуються ухвалою суду від 14 березня 2016 року, постановленою у кримінальній справі. Необґрунтованою апелянт вважає і позицію суду необхідності встановлення ступеню причетності до заподіяння шкоди іншої особи бухгалтера 2 категорії ОСОБА_2 , оскільки вина останньої доведена по іншим, ніж у ОСОБА_1 епізодам злочину. Вважає, що суд першої інстанції неправильно визначився із нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Висновки суду у даній справі вважає такими, що не відповідають обставинам справи, які досліджені судом неповно, та суперечать положенням трудового і цивільного законодавства.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала доводи апеляційної скарги та вказувала, що розкрадання коштів підприємства з боку бухгалтера 2 категорії ОСОБА_2 тривало з січня 2011 року по вересень 2015 року. Саме вона виявила факт крадіжки коштів ОСОБА_2 , яка формувала відомості на виплату заробітної плати в електронному вигляді, що тривалий час унеможливлювало викриття протиправних дій останньої. Досудове слідство відносно ОСОБА_2 триває до цього часу, так як є складності у встановленні механізму скоєння злочину.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння відповідачкою прямої дійсної шкоди підприємству, причинного зв`язку між протиправними діями (бездіяльністю) відповідачки і майновою шкодою та доказів на підтвердження факту укладення з нею договору про повну матеріальну відповідальність. Також суд вважав необґрунтованими з боку позивача ступінь вини відповідачки та розмір відшкодування, який був би пропорційним ступеню її вини у заподіянні шкоди.

Проте погодитися з такими висновками міського суду неможливо, так як суд прийшов до них, допустивши неправильне застосування норм матеріального та порушення процесуального права.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу від 05 грудня 2013 року №243-к «Про покладення додаткових обов`язків у порядку тимчасового замісництва» бухгалтер 1 категорії ОСОБА_1 була призначена на посаду тимчасово виконуючої обов`язки головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Херсонські магістральні електричні мережі» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» (т.1, а.с.61).

Згідно розділу 1.5 наказу директора відокремленого підрозділу «Херсонські магістральні електричні мережі» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 22 грудня 2011 року №305 «Про розподілення обов`язків між керівництвом Херсонських МЕМ» на головного бухгалтера підприємства покладено посадові обов`язки, у тому числі: забезпечення дотримання порядку оформлення первинних бухгалтерських документів, розрахунків та платежів, проведення інвентаризації основних засобів, матеріальних цінностей, засобів, документів та розрахунків; здійснення контролю за додержанням порядку оформлення первинних та бухгалтерських документів, розрахунків та платіжних зобов`язань, за проведенням інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів, розрахунків; головний бухгалтер має право підпису розрахункових, звітних, фінансових та інших документів з питань господарської діяльності (т. 1, а. с. 16, 23).

Актом суцільного службового розслідування по факту порушення виплати заробітної плати, затвердженим директором відокремленого підрозділу «Херсонських магістральних електричних мереж» встановлено, що 05.02.2015 року бухгалтером 1 категорії ОСОБА_1 , яка на той час обіймала посаду бухгалтера служби бухгалтерського обліку та звітності, виявлено велику суму до виплати по табельному рахунку 00136 внаслідок завищення суми заробітної плати, яка підлягала до виплати бухгалтеру ОСОБА_2 , про що ОСОБА_1 доповіла головному бухгалтеру підприємства ОСОБА_3 За наказом останньої від 06.02.2015 року №21 створена комісія для проведення службового розслідування виявленого факту.

Комісією з пояснень ОСОБА_2 встановлено, що вона, при підготовці списків на перерахування заробітної плати та наданні їх на підпис головному бухгалтеру та директору підробляла лист, на якому було її прізвище та суму виплати в бік збільшення, не змінюючи при цьому підсумкову суму у відомості. Після чого звіряла суму на паперовому та електронному носії, сума збігалась і заробітна плата перераховувалась на карткові рахунки працівників. Загальний розмір заподіяних ОСОБА_2 збитків, за період з січня 2011 року по лютий 2015 року, становить 545 359, 03 грн. (т.1, а.с.28-29).

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 липня 2015 року у справі № 661/2530/15-к, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою, третьою статті 358 КК України (складання працівником завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, вчинені повторно), частиною першою статті 191 КК України (привласнення чужого майна, яке було ввірене особі. Період, який інкримінується засудженій, частково співпадає з тим, коли головним бухгалтером на підприємстві була ОСОБА_1 , а саме з 05 грудня 2013 року по 05 вересня 2014 року. Вироком встановлено, що ОСОБА_2 відшкодувала заподіяну підприємству шкоду по епізоду, який їй інкримінується у даній кримінальній справі, в розмірі 58 693,41 грн., з яких частково відшкодовано і шкоду, заявлену позивачем до відшкодування ОСОБА_1 , а саме в сумі 6501,64 грн. (т. 1, а. с. 228-237).

Таким чином, невідшкодованою залишається шкода, заподіяна у період перебування ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера в сумі 154 095,70 грн.

На даний час Скадовським ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню № 0001510 відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого статті 191 КК України, по інших епізодах злочину. В межах даного провадження відокремленим підрозділом «Херсонські магістральні електричні мережі» ДП НЕК «Укренерго» заявлений цивільний позов до ОСОБА_2 про відшкодування заподіяної підприємству шкоди у сумі 492 616,03 грн (т. 1, а. с.121).

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року у справі № 661/4689/15-к, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року встановлено, що ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки головного бухгалтера ВП «Херсонські магістральні електричні мережі» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» у період з 05 грудня 2013 року до 05 вересня 2014 року, отримувала від невстановленого досудовим розслідуванням бухгалтерського працівника служби бухгалтерського обліку та звітності підрозділу вищевказаного підприємства первинні бухгалтерські документи, а саме: списки на перерахування заробітної плати на рахунки за період часу з 05 грудня 2013 року до 05 вересня 2014 року, які скріплювала своїм особистим підписом, не перевіряючи їх на правильність складання в частині нарахованої суми авансу та заробітної плати працівникам підрозділу. Внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог пунктів 1.5.4, 1.5.7 та 1.5.15 наказу директора відокремленого підрозділу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 22 грудня 2011 року № 306-к «Про розподілення обов`язків між керівництвом Херсонських МЕМ», не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь (бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити, на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Комерційний банк «Надра» на ім`я бухгалтера 2 категорії підрозділу вищевказаного підприємства Романович ОСОБА_4 , на протязі вищевказаного періоду часу було необґрунтовано зараховано в якості авансу та заробітної плати згідно висновку експерта від 10 вересня 2015 року № 3549 грошові кошти на загальну суму 160 597,34 грн, чим було спричинено майнову шкоду позивачу у вищевказаному розмірі.

На підставі вказаної ухвали суду ОСОБА_1 звільнена від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 367 КК України у зв`язку з передачею її на поруки трудовому колективу відокремленого підрозділу «Херсонські магістральні електричні мережі» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», а кримінальне провадження відносно неї закрито.

Цивільний позов прокурора прокуратури м. Нова Каховка, заявлений в інтересах ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишений без розгляду.

Враховуючи, що з набранням 23.05.2016 року законної сили ухвалою суду про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 можливість вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні втрачена, 04.07.2016 року Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулося до суду з позовом в порядку цивільного судочинства і просить покласти на відповідачку повну матеріальну відповідальність за заподіяну підприємству шкоду на підставі, як уточнив в суді апеляційної інстанції представник підприємства, п.3 ч.1 ст. 134 КЗпП України.

Зважаючи на суть спору, що виник між сторонами, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини регулюються КЗпП України , пункт третій частини першої статті 134 якого передбачає, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

За встановленими судом обставинами справи матеріальна шкода завдана позивачеві в результаті незаконного перерахування у період з січня 2011 року по лютий 2015 року бухгалтером 2 категорії ОСОБА_2 сум заробітної плати на свої карткові рахунки.

Відповідачка ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки головного бухгалтера підприємства у період часу з 05 грудня 2013 року до 05 вересня 2014 року, складені ОСОБА_5 списки на перерахування заробітної плати на рахунки, які скріплювала своїм особистим підписом, не перевіряла на правильність складання в частині нарахованої суми авансу та заробітної плати працівникам підрозділу, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, тим самим сприяла безпідставному перерахуванню грошових коштів підприємства на загальну суму 160 597,34 грн.

Факт незаконного перерахування грошових коштів підприємства у період часу з 05 грудня 2013 року до 05 вересня 2014 року на загальну суму 160 597,34 грн.

підтверджений, як наданими суду актами проведених позивачем документальних ревізій, так і матеріалами дослідженої апеляційним судом кримінальної справи, де міститься висновок експертизи, і не спростований відповідачкою при вирішенні даної цивільної справи.

При наведених обставинах колегія суддів приходить до висновку, що виконуючи обов`язки головного бухгалтера і підписуючи первинні документи, якими, відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є списки на перерахування заробітної плати на рахунки, ОСОБА_1 згідно з ч.8 ст.9 цього Закону несе відповідальність за недостовірність відображених у них даних.

Таким чином колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених ст. 130, 134 КЗпП України підстав для покладення на відповідачку повної матеріальної відповідальності у спірних правовідносинах та недоведеність причинного зв`язку між її діями (бездіяльністю), як головного бухгалтера, та шкодою, яка настала в результаті безпосередніх дій підпорядкованого їй бухгалтера, оскільки відсутність належного контролю з її боку щодо перерахування грошових коштів об`єктивно сприяла останній у вчиненні протиправних дій при розпорядженні коштами підприємства. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, при вирішенні позовних вимог, вважає, що підлягає врахуванню, та обставина, що ця шкода заподіяна підприємству з вини двох працівників, одним з яких є особа, яка безпосередньо, своїми умисними діями, її заподіяла.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992р. №14 (з послідуючими змінами), розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з врахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкоду підприємству, установі, організації заподіяно спільними, умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб.

Аналогічні роз`яснення Пленум Верховного Суду України надав у постанові №3 від 31.03.1989 року (з послідуючими змінами) «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна».

Так, в пункті 13 наведеної вище постанови Верховний Суд України зазначив, що солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об`єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій.

При вчиненні злочину кількома особами є неприпустимим покладання солідарної відповідальності на осіб, яких хоча й притягнуто до кримінальної відповідальності в одній справі, але за самостійні злочини, не пов`язані спільним наміром, а так само на осіб, коли одних з них засуджено за корисливі злочини, наприклад, за розкрадання, а других за халатність, незважаючи на те, що дії останніх об`єктивно сприяли першим у вчиненні злочину.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідачка повинна нести матеріальну відповідальність перед позивачем з врахуванням декількох обставин, зокрема, причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, її ролі і ступеня участі її в заподіянні, з визначенням відповідної частки у повному розмірі заподіяної шкоди. При цьому слід врахувати, що в період, у який була заподіяна шкода, на підприємстві різними контролюючими органами, а саме Пенсійним фондом України, Державною податковою інспекцією у м. Нова Каховка, Державною фінансовою інспекцією України, Контрольно-ревізійним відділом у м. Нова Каховка було проведено 5 перевірок, які не виявили фактів розкрадання коштів (а.с.28). Саме відповідачкою виявлено один з епізодів злочину, на підставі чого на підприємстві було здійснено повну фінансову перевірку.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 скоєно злочин з необережності, об`єктивно її бездіяльність полягала у неналежному контролі за роботою підлеглого бухгалтера, яка приховувала свої дії шляхом долучення до списків на виплату заробітної плати неправдивої інформації вже після підписання їх головним бухгалтером та директором підприємства, що утруднювало його виявлення, колегія суддів приходить до висновку, що відшкодуванню неї підлягає 15400 грн., що складає 10% від шкоди, яка заподіяна та залишилась невідшкодованою на даний час.

Юридично неспроможними колегія суддів вважає посилання представника відповідачки на відсутність обвинувального вироку щодо неї, а отже, - і відсутність підстав для застосування п.3 ч.1 ст. 134 КЗпП України, оскільки, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкоду заподіяно діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності або з інших підстав, передбачених законом (пункти 3, 4, 8 ст.6, ст.7, 7-1, 7-2, 8-10 КПК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Винятків при зверненні власника або уповноваженого ним органу до суду з таким позовом на підставі п.3 ст. 134 КЗпП України, трудове законодавство не містить.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акту або висновку.

Із матеріалів цивільної та дослідженої апеляційним судом кримінальної справи вбачається, що заподіяна підприємству шкода була виявлена позивачем в результаті проведеної ревізії, що підтверджується актом від 05.03.2015 року.

Саме з наведеної дати починається відлік встановленого ч.3 ст. 233 КЗпП України строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

17.11.2015 року, тобто в межах встановленого ч.3 ст. 233 КЗпП України строку, в інтересах позивача -Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» пред`явив цивільний позов у кримінальному провадженні прокурор (кримінальне провадження №№ 661/4689/15-к, а.с.13-15).

Однак із закриттям кримінального провадження щодо ОСОБА_1 ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року у підприємства відпала можливість вирішення заявлених до ОСОБА_1 , як до обвинуваченої, вимог про відшкодування матеріальної шкоди у кримінальному провадженні.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, позивачеві після 23 травня 2016 року, в межах строку, встановленого ст.233 КЗпП України, необхідно було пред`являти позов про відшкодування ОСОБА_6 матеріальної шкоди в порядку цивільного судочинства, який він пред`явив вже самостійно 04.07.2016 року.

Для вирішення питання щодо дотримання позивачем встановленого законом строку звернення до суду колегія суддів вважає за необхідне та можливе, відповідно до вимог ч.8 ст.8 ЦПК України, застосувати положення глави 19 ЦК України, зважаючи, що трудове законодавство визначає лише строк звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди і не регулює питань щодо перебігу цього строку та наслідків спливу позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 265 ЦК України в редакції, що діяла на час закриття кримінального провадження щодо відповідачки, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному процесі, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили рішення суду, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Якщо частина строку, що залишалася є меншою, ніж шість місяців, вона продовжується до шести місяців.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачем дотриманий строк звернення до суду, встановлений ст.233 КЗпП України.

Таким чином, рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2017 року скасувати та прийняти у справі нову постанову.

Позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 15 400 гривень на відшкодування шкоди заподіяної злочином та судовий збір в сумі 578,15 гривень в дохід держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.М. Полікарпова

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ П.Я. Ігнатенко

Повний текст постанови складений 23 грудня 2019 року.

Суддя О.М. Полікарпова