Справа № 524/4037/19
Провадження № 2/524/1931/19
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання - Яковлєвій К.В.
розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.
В обґрунтування позову вказувала, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.07.2009 року ОСОБА_2 визнано винною за ч. 2ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляд 150 годин громадських робіт. Крім цього, частково задоволений цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 490,13 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди. Вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 03.07.2009 року в частині стягнення коштів виконаний 25.02.2019 року, що підтверджується копією постонови головного державного виконавця Автозаводського ВДВС м.Кременчука про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням вироку суду.
Посилаючись на те, що вирок суду в частині задоволення цивільного позову виконаний майже через 10 років, вважає, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, що має наслідком застосування відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України. Просить задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь інфляційні втрати в сумі 4962,57 грн., пеню за несвоєчасне виконання вироку суду в сумі 5518,73 грн., 3% річних за період з 04.12.2009 року по 25.02.2019 року в сумі 689,49 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 позов просить запдовольнити з підстав, що зазначені, справу розглянути за її відсутності, про що надала письмову заяву.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомляла. Відзиву на позов не подано.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.07.2009 року ОСОБА_2 визнано винною за ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляд 150 годин громадських робіт.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 490,13 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.
На виконання вищевказаного вироку 04 грудня 2009 року Автозаводським районним судом м.Кременчука видано виконавчий лист.
25.02.2019 року державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-8/09 виданого 04.12.2009 року Автозаводським районним судом м.Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2490,13 грн. у зв`язку з повним фактичним виконанням вироку суду. Відповідно до постанови борг у розмірі 2490,13 грн. перераховано згідно платіжного доручення № 2436 від 20.02.2019 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказувала на те, що відповідач не своєчасно виконала своє грошове зобов`язання, чим допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.
Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вказана позиція також взаємоузгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14.
Боржник ОСОБА_2 відповідає за порушення грошового зобов`язання, яке виникло на підставі вироку Автозаводського районного суду м.Кременчука від 03.07.2009 року про стягнення шкоди завданої злочином у загальній сумі 2490,13 грн., яке належним чином не виконувалось відповідачем з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме з 04 грудня 2009 року до 20 лютого 2019 року, дня фактичного виконання, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 4962,57 грн. та 3% річних в сумі 689,49грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання вироку суду у розмірі 5518,73 грн., то така відповідальність не передбачена ст. 625 ЦК України, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Також, не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., оскільки ч.2 ст. 625 ЦК України не передбачено стягнення моральної шкоди, а ст. 23 ЦК України, на яку посилається позивач є загальною та правовідносини сторін не регулює.
Судові витрати розподіляються згідно ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 509, 599, 625 ЦК України, ст. ст. 3,4, 10,12, 81, 263-265, 354-355 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 за час прострочення виконання грошового зобов`язання з 04 грудня 2009 року по 20 лютого 2019 року інфляційні втрати в сумі 4830,39 грн., три проценти річних від простроченої суми - 689,49 грн., а всього 5519,88 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у повернення сплаченого судового збору 768,40 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Предоляк