Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 336/2601/16-ц

провадження № 61-11947св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником - адвокатом Войтовичем Євгеном Михайловичем, на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року у складі судді Дмитрюк О. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 квітня 2013 року затверджено мирову угоду, укладену між нею та ОСОБА_2 щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 Угодою передбачено, що ОСОБА_2 повинна сплатити на її користь компенсацію різниці вартості частки у спадковому майні в розмірі 29 280,97 дол. США, що на момент укладення угоди становило за курсом НБУ 283 998,80 грн. В угоді зазначено, що виплата компенсації здійснюється у валюті за погодженням сторін. Строк виконання зобов`язань визначено 18 місяців з дня визнання мирової угоди. У разі прострочення виплати незалежно від причин такого прострочення, боржник сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 0,5 % від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Мирова угода ОСОБА_2 в добровільному порядку виконана не була.

У зв`язку з цим, 03 липня 2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист. Виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_2 на її користь 283 998,80 грн закінчено у зв`язку з фактичним виконанням зобов`язання, яке відбулося 21 березня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за мировою угодою в сумі 484 418,78 грн та неустойку в сумі 2 052 305,68 грн, а також судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 заборгованість за мировою угодою в сумі 484 418,78 грн та неустойку у сумі 242 209, 00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що прострочення виплати становить з 04 жовтня 2014 року по 21 березня 2016 року - 534 календарних днів, невиконана частина грошового зобов`язання складає 18 459,04 дол. США. Пеня відповідно до мирової угоди складає 0,5 % від невиплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України, частини третьої статті 551 ЦК України судом стягнуто пеню в межах річного строку та врахувавши, що її сума значно перевищує суму заборгованості, зменшено розмір до 242 209,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_6 - Войтович Є. М. , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами в порушення норм процесуального права не наведено мотивів, з яких ними застосовано до спірних правовідносин норми частини третьої статті 551 ЦК України. Відповідач зустрічних позовних вимог про зменшення суми пені не заявляла.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами установлено, що ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 квітня 2013 року у справі № 22-ц/778/846/13 затверджено угоду між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , якою сторони вирішили порядок поділу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 (а. с. 4-8).

Угодою, зокрема, передбачено обов`язок ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_8 компенсацію різниці вартості частки у спадковому майні 29 280,97 дол. США, що на момент укладення угоди становило за курсом НБУ 283 998,80 грн. Зазначено, що виплата компенсації здійснюється у валюті за погодженням сторін. У випадку виплати різниці у національній валюті сума виплати коригується відповідно з курсом долару США до української гривні, встановленого НБУ на день розрахунку. Строк здійснення повної виплати зазначеної суми визначено сторонами у 18 місяців з дня визнання мирової угоди судом. Встановлено, що у разі прострочення виплати незалежно від причин такого прострочення, боржник сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 0,5 % від несплаченої на день нарахування пені суми за кожний календарний день такого прострочення.

Мирова угода ОСОБА_2 в добровільному порядку виконана не була.

03 липня 2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_8 видано виконавчий лист та ухвалою від 09 грудня 2015 року поновлено строк пред`явлення цього документа до виконання. Одночасно було відмовлено у виправленні помилки в зазначенні суми стягнення (а. с. 10, 11-15).

Виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 закінчено 04 квітня 2016 року стягненням 283 998,80 грн у зв`язку з фактичним виконанням, яке відбулося 21 березня 2016 року (а. с. 16), коли курс долара США до гривні становив 2624,2902 грн до 100 доларів США (а. с. 17).

Тобто, в порушення умов мирової угоди прострочення виплати становило з 04 жовтня 2014 року до 21 березня 3016 року - 534 календарних дні.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (частини перша статті 610 ЦК України).

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судами встановлено, що невиконана частина грошового зобов`язання становить 18 459,04 дол. США (29 280,97 - 10 821,93 = 18 459,04), що за курсом НБУ сткладає 484 418,78 грн (10 821,93 х 26,242902 = 484 418,78).

Відповідно до умов мирової угоди, у разі прострочення виплати незалежно від причин такого прострочення, боржник сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 0,5 % від несплаченої на день нарахування пені суми за кожний календарний день такого прострочення.

У статті 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, 25 січня 2017 року відповідач у запереченні на позовну заяву просила суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені (а. с. 79-80).

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки право на отримання пені у позивача виникло з 04 жовтня 2014 року, а до суду вона звернулась - 06 травня 2016 року, то судами обґрунтовано визначено, що пеня підлягає стягненню в межах річного строку з дня звернення до суду.

Відповідно до вимог статті 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Такого висновку дійшли Верховний Суд України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Таким чином, є необґрунтованими доводи касаційної скарги представника позивача щодо неправильного застосування судами норм частини третьої статті 551 ЦК України до спірних правовідносин без звернення відповідача із зустрічним позовом.

Крім того, у матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_2 про застосування до спірних правовідносин частини третьої статі 551 ЦК України та зменшення розміру пені, що значно перевищує суму боргу (а. с. 80).

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що відповідач своєчасно не виконала грошового зобов`язання на виконання умов мирової угоди, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником - адвокатом Войтовичем Євгеном Михайловичем, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. М. Сімоненко А. А. Калараш А. О. Лесько С. Ю. Мартєв С. П. Штелик