ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8604/19 Справа № 176/895/19 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Літвінової А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И Л А:

10 квітня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовною заявою, відповідно до якої, просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.08.2010 року в розмірі 11581,46 грн. та понесені судові витрати по справі (а.с.3-5).

Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с.44-45).

Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ "ПриватБанк", звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі (а.с.48-56).

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заборгованості відповідача, в тому числі анкету-заяву на отримання кредитної картки, в якій відповідач висловила свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 05.08.2010 року, розмір кредитного ліміту в заяві не зазначений.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Позивач зазначає, що зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує у зв`язку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 11.03.2019 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 11581,46 грн., з яких: 3884,29 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2037,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4531,60 грн. - пеня за прострочення зобов`язання, 100,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на сумі від 100 грн., 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 527,69 грн. - процентна складова штрафу.

На підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору та наявності заборгованості по погашенню, представник позивача надав суду завірену анкету - заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 08.08.2010 року, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.6-24).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2010 року відповідачем складена та підписана анкета-заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Розмір кредитного ліміту в анкеті-заяві не зазначено, при цьому картка оформлена, як заробітна картка.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.1 та 2 ст. 14 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац 1 ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абзац 1 ч.2 ст. 207 ЦК України).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що банком не надано доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного договору та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, щоб в сукупності з заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження заборгованості відповідача, в тому числі анкету-заяву на отримання кредитної картки, в якій відповідач висловив свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на наступне.

АТ КБ «ПриватБанк» надано суду першої інстанції «анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку», в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адреса реєстрації, номери засобів зв`язку, інформація про місце роботи тощо. Також в анкеті-заяві міститься розділ «Виявляю бажання оформити на своє ім`я», зі змісту якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зазначає свої пропозиції відносно умов надання банківських послуг, які в подальшому розглядаються банком для визначення істотних умов договору. Так, в даному розділі зазначена відмітка про отримання зарплатної картки. Таким чином, дана анкета-заява підтверджує те, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача для отримання банківської послуги щодо оформлення зарплатної картки, тоді як будь-якої інформації щодо отримання послуг відносно кредитування в даному банку надана анкета не містить.

Надана банком виписка з карткового рахунка позичальника не підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, оскільки єдиний договір, укладений між сторонами та підписаний особисто відповідачем, що міститься в матеріалах справи, свідчить про отримання банківської послуги відносно оформлення зарплатної картки, тоді як будь-яка інформація щодо відкриття рахунку зі встановленим кредитним лімітом відсутня. Така виписка не містить особистої інформації, окрім ім`я та прізвища, для здійснення ідентифікації особи, та також не підтверджує факт отримання зазначених у виписці кредитних карт саме відповідачем у справі.

Будь-яких інших доказів на підтвердження кредитних зобов`язань відповідача перед банком суду надано не було.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Проте, суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Також слід зазначити, що згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: