КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Немировська О.В.

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника

заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, факту належності особі правовстановлюючого документу, фактів, що мають юридичне значення заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з заявою, в я якій просила суд: встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онукою ОСОБА_3 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Україна, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та є бабою заявниці з боку батька; встановити факт, що має юридичне значення, що ОСОБА_3 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Україна, що померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , змінила своє ім`я, що мала в другому шлюбі ОСОБА_3 на дошлюбне ОСОБА_3 / ОСОБА_3 та свідоцтво про смерть було видано на ім`я ОСОБА_3 / ОСОБА_3 ; встановити факт належності правовстановлюючого документа - що ОСОБА_3 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Україна, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 - виданий на ім`я ОСОБА_3 акт прийому - передачі квартири у закінченому будівництвом багатоквартирному будинку від 25.12.1995 року, зареєстрований в КМ «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі № 99 доп., на стор. № 41, за р. № 3118; встановити факт, що має юридичне значення - що батькові заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження - м. Одеса, Україна, при народженні мав ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В обґрунтування своєї заяви, поданої до суду в порядку окремого провадження, заявник вказував, що встановлення вищенаведених фактів необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть бабусі та витягів, що підтверджують акти цивільного стану щодо померлої бабусі (про зміну імені, укладання шлюбу, набуття громадянства США, витяг з актового запису про народження), а також витягу з актового запису про народження батька.

При цьому, заявник зазначав, що отримання вказаних документів сприятиме реалізації його права на спадкування за заповітом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року заяву залишено без розгляду (а.с. 110, 111).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на помилковість висновків суду щодо існування між ним та заінтересованою особою спору про право, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 115-117).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.05.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву (а.с. 133, 134).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.06.2019 року призначено справу до розгляду (а.с. 138).

Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на останню відому суду адресу заявником, зазначену ним самим у своїй заяві. Разом з тим, незважаючи на те, що за зазначеною у заяві адресою заявник отримував ухвалу про відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, наступна кореспонденція, зокрема ухвала про призначення справи до розгляду та судові повістки повернулися до Київського апеляційного суду за закінченням терміну зберігання.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Отже, оскільки заявник не уточнив свого місця проживання чи перебування після звернення з апеляційною скаргою до суду, судова повістка була надіслана на останню відому судові адресу, зазначену у позовній заяві та вважається доставленою в розумінні вищенаведених положень ст. 131 ЦПК України.

Представник заінтересованої особи щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала за її безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що між заявником та заінтересованою особою існує спір щодо спадкового майна.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Водночас, як передбачено у п. 7 цієї постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Разом з цим для розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення. У разі відмови в задоволенні вимог про визнання права на жилу площу або на обмін жилого приміщення, заінтересована особа має право звернутись до суду з відповідним позовом.

При цьому, із роз`яснень, які містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Також, упостанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Як вбачається, в матеріалах справи містяться заперечення заінтересованої особи щодо розгляду даної заяви в порядку окремого провадження.

Вказані заперечення мотивовані тим, що заінтересована особа є спадкоємцем майна після померлої ОСОБА_3 , про встановлення факту родинних відносин з якою заявник звернувся до суду даною заявою в порядку окремого провадження.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, а також не заперечувалося учасниками справи, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 522/1884/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, встановивши, що між сторонами існує спір щодо спадкового майна, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про залишення заяви без розгляду, адже вказана заява має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками суду першої інстанції, невірного розуміння апелянтом вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

При цьому, у зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, факту належності особі правовстановлюючого документу, фактів, що мають юридичне значення заінтересована особа: ОСОБА_2 , - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Немировська