КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 754/1930/19
Головуючий у суді І інстанції - Хижний Р.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9243/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Богдан І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в місті Києві, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції в місті Києві, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року справу передано для розгляду до Згурівського районного суду Київської області.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

Не погоджуючись із ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає, що оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції з порушенням вимог ч.1 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Окрім того вказує, що в оскаржуваній ухвалі не було зазначено підстав для застосування альтернативної або виключної підсудності.

Враховуючи викладене, апелянт просив скасувати ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року та направити справу за підсудністю до Козелецького районного суду Чернігівської області.

01 липня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від позивача ОСОБА_2 , відповідно до якого позивач вказує, що починаючи від 22 травня 2017 року та на момент подачі позову до суду відповідач ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , де також мала роботу та нерухоме майно, тому вважає апеляційну скаргу незаконною та необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної справи встановив, що позивач ОСОБА_2 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , зазначаючи її місце проживання - АДРЕСА_1 про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, відповідно до положень ст.27 та ст. 31 ЦПК України постановив ухвалу про передачу справи для розгляду до Згурівського районного суду Київської області (а.с.19).

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.25-26).

Відповідно до положень ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до положень ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Доводи апеляційної скарги з приводу порушення Згурівським районним судом Київської області норм законодавства при відкритті провадження у справі судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції керувався положень ст. 32 ЦПК України, відповідно до якої спори між судами про підсудність не допускаються. Крім того оскаржуючи зазначену ухвалу, апелянт не надав до апеляційної скарги належних та допустимих доказів того, що на момент постановлення ухвали Згурівським районним судом Київської області - 26 березня 2019 року вона не була зареєстрована на території вказаного району.

Довідка, що видана Остерською міською радою Чернігівської області про те, що ОСОБА_1 зареєстрована з 19 квітня 2019 року в АДРЕСА_3 не спростовують висновків викладених в ухвалі суду.

Враховуючи вищевикладене слід наголосити, що апелянт не позбавлений можливості оскаржити в апеляційному порядку ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року про передачу справи для розгляду до Згурівського районного суду Київської області в разі наявності підстав вважати, що вказана справа неправомірно була направлена до останнього.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувану у вказаній справі ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року постановлено з дотриманням норм, визначених у ст. 32 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Згурівського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови викладено 14 серпня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв