Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1359/19
Провадження № 2/273/383/19
15 серпня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Новицького Є. А. секретаря судових засідань Макарчук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення особи без надання іншого житлового приміщення,-
У липні 2019 року до Баранівського районного суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (надалі також позивачі) з позовом до ОСОБА_3 (надалі також відповідач) про виселення особи без надання іншого житлового приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач та відповідач є власниками квартири АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрований та проживає ОСОБА_3 . Протягом останніх років відповідач зловживає спиртними напоями, систематично вчиняє щодо позивачів насильство, ображає їх.
З огляду на викладене, позивачі вирішили звернутися до суду із вказаним позовом.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення стороні за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
При цьому, відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідач не надав.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України.
У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подала відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в кв. АДРЕСА_1 (а.с. 8).
З постанов Баранівського районного суду Житомирської області вбачається, що ОСОБА_3 було притягнено до адміністративної відповідальності 15.01.2019 та 01.02.2019 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП через насилля в сім`ї відносно своїх батьків (а.с. 9-11).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року № 6-57цс12.
Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з статтею 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Відповідно до положень ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім`ї, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.
Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.
Крім того, згідно із п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від12 квітня 1985 року, під час вирішення справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.
Судом встановлено, що під час спільного проживання позивачів та відповідача, між ними постійно виникали сварки на побутовому ґрунті у звязку, з чим відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, що підтверджується відповідними постановами Баранівського районного суду (а.с. 9-11).
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а застосовані до нього Баранівським районним судом заходи впливу, виявились без результатними.
Відтак, враховуючи норми ч. 1 ст. 116 ЖК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення в повному обсязі, адже дії відповідача унеможливлюють позивачів повноцінно проживати разом з відповідачем в одному будинку, що обмежує їх право у користуванні та розпорядженні належним їм майном.
Окрім того, згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, на користь позивача з відповідача суд стягує судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,7,8,10,11,12,13,83,247,258,259,263,265,280-282 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 154, 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд,-
Виселити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з належної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Є.А. Новицький