Ухвала

13 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 522/20877/15-ц

провадження № 61-14979ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2019 рокуу справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Перший Український міжнародний банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 5001993 від 10 жовтня 2006 року у розмірі 53 906,74 дол. США та 38 768,64 грн, вирішено питання судових витрат.

19 лютого 2016 року Приморським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист по виконанню вказаного рішення суду.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання зазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зазначав, що у лютому 2017 року ОСОБА_1 отримав лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кірнас І. В. від 31 січня 2017 року за № 30/01-16 про те, що приватним нотаріусом було отримано заяву про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 лютого 2017 року за № 80774945 ОСОБА_1 стало відомо про те, що 31 січня 2017 року банк звернувся до приватного нотаріуса Кірнас І. В. із заявою про реєстрацію за банком на праві власності квартири АДРЕСА_1 та припинення іпотеки на цю квартиру.

31 січня 2017 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Кірнас І. В. був внесений запис про право власності за банком вищевказаної квартири. Підставою виникнення права власності за банком є іпотечний договір № 3066 від 10 жовтня 2006 року; вимога достроково повернути всю суму кредиту та проценти за користування кредитом № ОDE-44/72 від 17 вересня 2014 року.

Оскільки банк в порядку позасудового врегулювання звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 на підставі застереження в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі банку права власності на предмет іпотеки в рахунок основного зобов`язання, тому виконавчий лист 522/20877/15-ц від 19 лютого 2016 року, який був виданий Приморський районним судом міста Одеси, не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2017 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 липня 2019 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

03 серпня 2019 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою наухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2019 рокуу справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Касаційну скаргу необхідно повернути особі, що її подала, з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Частиною першою статті 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника

У відповідності до пункту 18 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

За правилами частини четвертої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК Україниповноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затверджене рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41,встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань/адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

Пунктом 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги визначено, що ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правничу (правову) допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01 січня 2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро / адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, яке видає ордер; обмеження повноважень, якщо такі передбачені договором про надання правничої (правової) допомоги; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який надає правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро / адвокатського об`єднання (за наявності) у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням; двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ.

Дану касаційну скаргу підписано адвокатом ОСОБА_2 як представником ОСОБА_1 , проте, заявником не надано належних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 , оскільки доданий до касаційної скарги ордер не заповнений відповідно до наведених норм, зокрема, не зазначено: прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дата цього документа; номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»).

Отже, доданий до касаційної скарги ордер не є документом, що посвідчує повноваження ОСОБА_2 на підписання касаційної скарги, оскільки є не належно оформлений.

Враховуючи викладене, подана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки в порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо: касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 30 жовтня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 липня 2019 рокуу справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький