Справа №203/4125/18
Провадження №2/0203/362/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-позивача ОСОБА_1 ;

-третьої особи ОСОБА_2 ;

-представниці третьої особи ОСОБА_3 ;

-представника третьої особи ОСОБА_4 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Олени Олександрівни, треті особи - ОСОБА_2 , акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання недійсним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права на майно,

у с т а н о в и в:

1. 22 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О., треті особи - ОСОБА_2 , АТ «Укрсоцбанк», про визнання недійсним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права на майно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.06.2008 між ТОВ «УніКредит Банк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та позивачем було укладено кредитний договір, на забезпечення якого між позичальником та ТОВ «УніКредит Банк» було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки стала придбана за кредитні кошти квартира. Згодом рішенням суду майно позивача та його дружини ( ОСОБА_2 ), у тому числі квартира, було поділено. 19.07.2013 на предмет іпотеки за заявою ТОВ «УніКредит Банк» державним виконавцем було накладено арешт. 13.10.2018 АТ «Укрсоцбанк» звернулося до відповідачки і, керуючись приписами договору іпотеки, у позасудовому порядку набуло право власності на квартиру. Реєстратор не мав права вчиняти такі дії, оскільки іпотекодержателем було ТОВ «УніКредит Банк», а не АТ «Укрсоцбанк». Повідомлення АТ «Укрсоцбанк», яке надійшло на адресу позивача не відповідало вимогам закону щодо його змісту. Крім того, перехід права власності відбувся попри те, що іпотечне майно перебувало під арештом. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права на іпотечне майно за АТ «Укрсоцбанк», скасування державної реєстрації права на спірне майно (а.с.а.с. 2 - 5, 35, 39 - 45).

2. 10 грудня 2018 року суд за заявою позивача постановив ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк» здійснювати реєстраційні дії, дії з відчуження, передачі в користування, унесення до статутних капіталів стосовно квартири АДРЕСА_1 (а.с. 49).

3. 03 січня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» подало до суду письмові пояснення, у яких зазначило, що державний реєстратор мав права вчиняти оспорювані дії, оскільки третя особа є правонаступником ТОВ «УніКредит Банк». Повідомлення, яке АТ «Укрсоцбанк» направило на адресу іпотекодавця, цілком відповідало вимогам закону і містило необхідні реквізити. Крім того, стала судова практика свідчить про те, що арешт, накладений на предмет іпотеки, не є перешкодою для набуття на нього права власності іпотекодержателем (а.с.а.с. 55 - 61).

4. 10 січня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що державний реєстратор зареєстрував за АТ «Укрсоцбанк» право власності на предмет іпотеки всупереч тому, що вона є власницею частини квартири. Крім того, відповідачка порушила чинний мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті (а.с.а.с. 77 - 80).

5. 29 березня 2019 року суд за клопотанням позивача забезпечив докази шляхом зобов`язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надати суду належним чином засвідчену копію реєстраційної справи з державної реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 123).

6. 15 травня 2019 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 211).

7. У судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснивши, що 27.06.2008 між ТОВ «УніКредит Банк» та позивачем було укладено кредитний договір, на забезпечення якого між позичальником та ТОВ «УніКредит Банк» було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки стала придбана за кредитні кошти квартира. Згодом рішенням суду майно позивача та його дружини, у тому числі квартира, було поділено. 19.07.2013 на предмет іпотеки за заявою ТОВ «УніКредит Банк» державним виконавцем було накладено арешт. 13.10.2018 АТ «Укрсоцбанк» звернулося до відповідачки і, керуючись приписами договору іпотеки, у позасудовому порядку набуло право власності на квартиру. Реєстратор не мав права вчиняти такі дії, оскільки іпотекодержателем було ТОВ «УніКредит Банк», а не АТ «Укрсоцбанк». Повідомлення АТ «Укрсоцбанк», яке надійшло на адресу позивача не відповідало вимогам закону щодо його змісту. Крім того, перехід права власності відбувся попри те, що іпотечне майно перебувало під арештом.

8. Представник АТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що відповідачка мала права вчиняти реєстраційні дії, оскільки третя особа є правонаступником ТОВ «УніКредит Банк». Повідомлення, яке АТ «Укрсоцбанк» направило на адресу іпотекодавця, цілком відповідало вимогам закону і містило необхідні реквізити. Стала судова практика свідчить про те, що арешт, накладений на предмет іпотеки, не є перешкодою для набуття на нього права власності іпотекодержателем. Крім того, позивач невірно визначив відповідача у справі, оскільки відповідачем має бути особа, в інтересах якої вчинено реєстраційні дії.

9. ОСОБА_2 , її представниця у судовому засіданні пояснили, що державний реєстратор зареєстрував за АТ «Укрсоцбанк» право власності на предмет іпотеки всупереч тому, що третя особа є власницею частини предмету іпотеки. Крім того, відповідачка порушила чинний мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

10. Відповідачка до суду не з`явилася, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за її відсутності (а.с.а.с. 189 - 196).

11. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, представників третіх осіб, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

12. Судом встановлено, що 27.06.2008 між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк») та позивачем було укладено договір про іпотечний кредит №MRTG-06, за умовами якого ТОВ «УніКредит Банк» зобов`язалося надати позивачеві грошові кошти у сумі 262 805,78 доларів США на 22 роки зі сплатою процентів у розмірі 11,4% на рік (а.с.а.с. 7 - 12).

13. Того ж дня на забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між ТОВ «УніКредит Банк» та позивачем було укладено іпотечний договір №MRTG-06/S1, предметом якого стала придбана позивачем за позичені кошти квартира АДРЕСА_1 ). Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. і зареєстрований у реєстрі за №9962 (а.с.а.с. 6, 13 - 15).

14. 11 жовтня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до відповідачки і, керуючись статтею 9 іпотечного договору, у позасудовому порядку набуло право власності на предмет іпотеки (а.с.а.с. 16, 130 - 180).

15. Розв`язуючи позов у межах заявлених позовних вимог, суд насамперед виходить з такого.

16. Відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

17. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

18. У відповідності з частиною 1 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

19. За правилами, встановленими частиною 1 статті 48 ЦПК сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

20. Частинами 2, 3 статті 51 ЦПК визначено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

21. Аналіз приведених норм дає підстави дійти висновку про те, що до суду за захистом порушеного права може звернутися будь-яка особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено. При цьому така особа самостійно визначає іншу особу (відповідача), що порушила її права або охоронювані законом інтереси.

22. Судовий захист забезпечується судом винятково в разі, якщо він встановить, що права, свободи чи інтереси особи, що звернулася до суду, були порушені особою (особами), визначеними позивачем в якості відповідача (відповідачів).

23. Судом встановлено, що оспорені реєстраційні дії, учинені відповідачкою, були здійснені на ініціативи та в інтересах АТ «Укрсоцбанк».

24. Між тим, згідно з позовною заявою АТ «Укрсоцбанк» набуло процесуального статусу третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог. При цьому позовні вимоги були висунуті до іншої особи - державного реєстратора виконавчого комітету Ілларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О . , яка не вчинила жодних дій, що б порушили майнові права позивача на спірну квартиру, і діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

25. Такий висновок суду полягає у тому, що за змістом позовної заяви спір виник з приводу порушення права власності позивача на квартиру внаслідок дій АТ «Укрсоцбанк» і державного реєстратора щодо реєстрації такого права за АТ «Укрсоцбанк» та направлений на перевірку законності дій іпотекодержателя з дотримання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

26. Клопотань про заміну відповідача у справі або про залучення до участі у справі інших співвідповідачів протягом розгляду справи від позивача не надходило.

27. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявленого до державного реєстратора виконавчого комітету Ілларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О. позову.

28. Саме такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 14.06.2016 у справі №21-41а16, Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №11-96апп18, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №14-275цс18, від 07.11.2018 у справі №11-961апп18, відступати від яких суд підстав не вбачає.

29. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду і в останній такій постанові від 30.01.2019 №79834955 (справа №755/10947/17), яка відповідно до статті 263 ЦПК також підлягає урахуванню судом.

30. Аналізуючи довід позивача щодо наявності чинного арешту, накладеного на предмет іпотеки, суд доходить такого висновку.

31. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

32. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

33. При цьому стаття 37 Закону України «Про іпотеку» не містить можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду.

34. Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

35. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді.

36. Можна констатувати, що чинним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку.

37. Разом з тим у частині першій статті 38 згаданого Закону право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві може бути передбачено в рішенні суду або договорі про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідному застереженні в іпотечному договорі).

38. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України від 07 липня 2004 року № 1953-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

39. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

40. Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

41. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

42. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

43. Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

44. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

45. Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

46. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

47. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

48. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

- копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

- документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

- заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

49. Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

50. Тобто для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

51. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 №74838788 (справа №757/14247/13-ц), яка відповідно до статті 263 ЦПК також підлягає урахуванню судом.

52. Викладене, безумовно, свідчить про безпідставність заявлених у справі позовних вимог.

53. Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 209 - 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) у позові до державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход Олени Олександрівни (52520, Україна, Дніпропетровська область, Синельниківський район, селище І ларіонове, вулиця Робоча, 19), треті особи - ОСОБА_2 , акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання недійсним та скасування рішення, скасування державної реєстрації права на майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 12 серпня 2019 року.

Суддя М.О. Католікян