РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5025/19

пр. № 2/759/4065/19

15 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Ковтун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до підписаної заяви б/н від 27.05.2010 року ОСОБА_2 отримав у позивача кредит у розмірі 21000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а ОСОБА_2 кредит та відсотки за кредитом не сплачує. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, у зв`язку з чим Банк звертається до суду з даним позовом до спадкоємця у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 7438,26 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін.

Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позов, яким просив застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 р. у справі № 6-14 цс 14 та відмовити в задоволенні позову. Крім того, відповідач ОСОБА_1 зазначив, що не звертався з заявою про прийняття спадщини, а отже не є правонаступником померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до підписаної заяви б/н від 27.05.2010 року ОСОБА_2 отримав у позивача кредит у розмірі 21000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 , кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 10.10.2017 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 48).

Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № б/н від 27.05.2010 року становить 7438,26 грн., з яких:

- 7038,26 грн. - тіло кредиту;

- 400,00 грн. - нараховано пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно відповіді Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 05.08.2019 року спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась.

Як вбачається з акту про фактичне місце проживання СТ «Домобудівник-2» від 16.04.2019 року покійний ОСОБА_2 в період з 01.04.2015 року по 09.10.2017 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 в АДРЕСА_2 », а не за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_3 (а.с. 89).

Відповідно до акту від 20.05.2019 року Обслуговуючого кооперативу «Лепсе-1» ОСОБА_1 в період з 02.04.2016 року по 27.04.2018 року не проживав за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_3 (а.с. 90).

Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач не є правонаступником померлого ОСОБА_2 , оскільки не проживав разом зі спадкодавцем та не звертався з заявою до нотаріальної контори про прийняття справи.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Враховуючи той факт, що права позивача відповідачем не порушувалися, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право на звернення до суду з позовом до належного відповідача.

На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, , 610-612, 614-615, 625, 1048-1050, 1054, 1057, 1268 ЦК України та керуючись ст. ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Журибеда