Провадження № 2/752/1186/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.06.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої К.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути транспортний засіб, суд, -

Встановив

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 7309 грн., що еквівалентно 816 доларам США.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказував, що ОСОБА_3 отримав від нього грошові кошти, що підтверджується власноручно написаною розпискою, однак зобов`язання щодо повернення вказаних коштів у строк визначений розпискою не виконав.

За таких обставин, посилаючись на правові підстави статей 530, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України просив суд задовольнити позов.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із зустрічним позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 повернути йому транспортний засіб Volkswagen Passat 2.5 TDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, тип Універсал, номер кузова НОМЕР_2 .

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 вказував, що 11.11.2012 року він передав ОСОБА_2 вказаний транспортний засіб, про що отримав розписку про те, що відповідач взяв у користування вказаний автомобіль та зобов`язується виплатити його варість у розмірі 14700 доларів США протягом трьох років. Вказує, що зобов`язання щодо повернення коштів за вказаний автомобіль ОСОБА_4 не виконав, тому просив зобов`язати останнього повернути вказаний автомобіль.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 12.06.2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 28.05.2019 року первісний позов залишено без розгляду.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час судового засіданні повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.11.2012 року ОСОБА_2 написав розписку, в якій зазначив, що він отримав у користування від ОСОБА_1 автомобіль фольксваген пасат (Б5), державний номер НОМЕР_1 , вартість якого становить 14700 доларів США, яка повинна бути виплачена протягом трьох років рівними частинами у розмірі 408 доларів США.

Звертаючись із вказаним позовом ОСОБА_1 вказував про порушення відповідачем його права власності на вказаний автомобіль.

Статтею 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до статті 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України вихначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого МРЕВ № 3 м. Київ 01 червня 2004 року вбачається, що автомобіль Volkswagen Passat 2.5 TDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, тип Універсал, номер кузова НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_5 .

Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів належності йому на праві власності автомобіля Volkswagen Passat 2.5 TDI, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, тип Універсал, номер кузова НОМЕР_2 , який він просить зобов`язати повернути відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати порушеним право власності позивача на вказаний, оскільки ним не доведено наявності у нього такого права.

А відтак, оцінючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 81, 141, 258-259, 265, 268, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

Вирішив

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути транспортний засіб відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя