Справа № 301/2044/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого - Джуги С.Д.

суддів : Готри Т.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря: Волощук В.І.

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2019 року у складі судді Левко Т.Ю. про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист права власності від незаконних посягань,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про захист права власності від незаконних посягань.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, оскільки такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, а справу повернути до Виноградівського районного суду, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції врахував суб`єктний склад учасників справи, зокрема Державна архітектурно-будівельна інспекція України та Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, які є суб`єктами владних повноважень, характер правовідносин, що склались між ними, та дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і має бути вирішений адміністративним судом.

Однак, з таким висновком не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист права власності від незаконних посягань, в якій просила: визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 22.12.2017 №02-ск «Про скасування декларації про готовність до експлуатації об`єкта»; наказ в.о. начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області №02-ск «Про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації» від 06.12.2016 року, як такі, що прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі помилково зазначив, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Відповідно до пунктів 1-2 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: -хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або -хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або - хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №805/4506/16-а, від 27 червня 2018 року у справі №815/6945/16, від 17 квітня 2019 року у справі №802/1324/15-а.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини 2 зазначеної статті).

Згідно з частиною 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Помилковим є застосування статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Таким чином, на вирішення адміністративного суду може бути переданий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта, а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Аналіз змісту позовної заяви вказує на те, що позивач оскаржує рішення, яким вважає порушеними його права та законні інтереси, як власника квартири з добудовою в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом від 06.03.2010 про право приватної власності. Позивач зазначає, що дві добудовані нею кімнати площею 18,4 кв.м. та 25 кв.м. знаходяться на першому поверсі будинку, у зв`язку із чим між нею та сусідом ОСОБА_3 було досягнуто домовленості про те, що останній викупить у неї дві добудовані кімнати. Надалі, ОСОБА_3 подарував належну йому квартиру АДРЕСА_2 сину ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вказує, що отримавши право власності на квартиру АДРЕСА_2 син ОСОБА_2 закрив їй доступ до однієї з кімнат, чим виявив бажання заволодіти належним їй нерухомим майном.

Тобто, в даному випадку наявний спір про право власності на прибудову до житлового будинку між його співвласниками, а тому даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд також констатує, що позивач ОСОБА_1 вже зверталась із даним позовом в порядку адміністративного судочинства, за результатами розгляду якого постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення закрито, оскільки такий позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За вказаних обставин, суд першої інстанції неправомірно дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2019 року.

Головуючий :

Судді :