Справа № 754/7884/19
У Х В А Л А

Іменем України

15 серпня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Ковтуненка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Радянському району міста Мінська, про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Радянського району міста Мінська Республіки Білорусь від 22.03.2019 року в частині солідарного стягнення державного мита з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

29.05.2019 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Радянському району міста Мінська, про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Радянського району міста Мінська Республіки Білорусь від 22.03.2019 року в частині солідарного стягнення державного мита з ОСОБА_1 , який згідно матеріалів клопотання проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане клопотання подане через Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

Вказані правовідносини регулюються гл. 1 розд. ІХ ЦПК України, розділом V Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27.06.2008 року зі змінами, внесеними наказом № 29/5/2 від 11.01.2016 року (далі Інструкція) з урахуванням умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року.

Відповідно до ч. 1 ст.467 ЦПК України боржник ОСОБА_1 був повідомлений про надходження клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Радянському району міста Мінська, про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Радянського району міста Мінська Республіки Білорусь від 22.03.2019 року в частині солідарного стягнення з нього державного мита, а також йому було запропоновано у місячний строк надати до Деснянського районного суду м. Києва можливі заперечення проти даного клопотання.

Дане повідомлення було надіслане ОСОБА_1 , який згідно матеріалів доручення проживає за адресою: АДРЕСА_1 , рекомендованим листом з повідомленням. Заперечень проти даного клопотання від боржника не надходило.

За вимогами ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не порушено питання про перенесення його розгляду. Питань про перенесення розгляду даного клопотання до суду не надходило.

Суд, розглянувши подані документи, вважає за необхідне клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Радянському району міста Мінська, про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Радянського району міста Мінська Республіки Білорусь від 22.03.2019 року в частині солідарного стягнення державного мита з ОСОБА_1 задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на контролі в Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, перебуває клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Радянському району міста Мінська, про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Радянського району міста Мінська Республіки Білорусь від 22.03.2019 року в частині солідарного стягнення державного мита з ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

В п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів. Клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Рішення вказаного суду від 14.12.2018 року за позовом Комунального унітарного підприємства «Центр інформаційних технологій Мінміськвиконкому» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості в частинні солідарного стягнення державного мита на користь бюджету Республіки Білорусь з ОСОБА_1 , який згідно матеріалів доручення проживає за адресою: АДРЕСА_1 не виконувалось.

Підстави для відмови у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, визначені ст.468 ЦПК України, не встановлені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Національним банком України станом на 15.08.2019 року встановлено офіційний курс гривні до білоруського рубля 123.6802 грн. за 10 білоруських рублів.

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню солідарно сума 108 рублів 38 копійок, що в національній валюті станом на день постановлення ухвали складає 1340,44 грн. (12,36802 х 108,38 = 1340,44).

Керуючись ст. ст. 462-467 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Інспекції Міністерства по податкам і зборам Республіки Білорусь по Радянському району міста Мінська, про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Радянського району міста Мінська Республіки Білорусь від 22.03.2019 року в частині солідарного стягнення державного мита з ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Радянського району міста Мінська Республіки Білорусь від 22.03.2019 року в частині солідарного стягнення державного мита з ОСОБА_1 в дохід держави в розмірі 108 рублів 38 копійок, що за курсом Національного банку України станом на 15.08.2019 року складає суму 1340,44 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Г.Таран