судді Київського апеляційного суду Таргоній Д.О.
Провадження № 22-ц/824/8615/2019
07 серпня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах судді-доповодача Олійника В.І., суддів: Суханової Є.М., Таргоній Д.О. розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року у складі судді Остапчук Т.В. у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За результатами розгляду колегія суддів Київського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» задоволені частково, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року змінено частково.
Керуючись частиною 3 статті 35 Цивільного процесуального кодексу України висловлюю окрему думку у даній справі.
Стислий виклад обставин справи
Розглядаючи подання, суд першої інстанції встановив, що боржником у зведеному виконавчому провадженні №55597446 є приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз», генеральним директором якого являється ОСОБА_1 . Оцінивши надані старшим державним виконавцем матеріали зведеного виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення судів боржником в особі ОСОБА_1 умисно не виконуються, боржник в особі ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання рішень суду, а саме: не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належних йому майна і доходів і у формі протиправної бездіяльності перешкоджає державному виконавцеві в отриманні відомостей про майно і доходи боржника і в примусовому виконанні виконавчих документів. З урахуванням викладеного, суд визнав обґрунтованими вимоги подання.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, з апеляційними скаргами до суду апеляційної інстанції звернулись ОСОБА_1 та Приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз». В обґрунтування поданих скарг зазначали, що нормами цивільного процесуального законодавства, діючими на час розгляду подання, не унормовано порядок вирішення питання про обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення заборгованості. Звертали увагу на те, що дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись із такою позицією Київського апеляційного суду, вважаю за необхідне викласти окрему думку.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом частини 1 статті 446 розділу VI "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)" ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.
Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Розділом V ГПК України врегульовано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.
Згідно з частиною 1 статті 327 ГПК Українивиконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Так, зокрема, статтею 337 ГПК Українипередбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.
Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Статтею 338 ГПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Отже, вирішення питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, розглядається судом у порядку того судочинства, в якому вирішувався спір по суті.

Таким чином, процесуальним законом визначено порядок розгляду даного питання, якого суд першої інстанції не дотримався, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, оскільки порушене в поданні державним виконавцем питання тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, пов`язане з виконанням судового рішення в господарській справі.

Пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК Українипередбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК Українисудове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 377 ЦПК Українивизначено, що порушення правил юрисдикції загальних судів є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, незалежно від доводів апеляційної скарги.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини 1 статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням правил юрисдикції загальних судів, а тому відповідно до вимог названих вище норм процесуального закону підлягає скасуванню апеляційним судом із закриттям провадження в даній справі, а розгляд даної справи віднесено до господарського суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Суддя Д.О. Таргоній