Ухвала

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 702/1103/17

провадження № 61-7890св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року у справі № 702/978/13-ц, заочного рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2018 року та постанови апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації», державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2010 року, який укладений між нею та ОСОБА_3 , є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року (справа № 702/978/13-ц) ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності належать 15/28 частин будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Право власності позивача на 15/28 частин будинку АДРЕСА_1 зареєстроване 28 липня 2015 року.

На один і той же житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами є записи про державну реєстрацію права власності загальним об`ємом 1/1 + 15/28 частин, що перевищує 100%. З урахуванням рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року позивач та відповідач мають право на ідеальні долі в будинку: позивач - на 15/28 частин; відповідач - на 13/28 частин спірного будинку.

Заочним рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами від 02 листопада 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в частині купівлі-продажу 15/28 частин цього будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Скасовано реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 15/28 частин будинку АДРЕСА_1 , виконану Монастирищенським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 10 січня 2012 року, реєстраційний № 11466014.

Залишено чинною реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 13/28 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі договіру купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами від 02 листопада 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

У квітні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано справу із суду першої інстанції.

11 травня 2019 року цивільна справа № 702/1103/17 передана судді-доповідачу В. І. Журавель.

16 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року у справі № 702/978/13-ц, заочного рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2018 року та постанови апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2019 року у справі № 702/1103/17.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2019 року відкрите позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спадкового майна, а саме житлового будинку щодо якого був укладений оспорений договір купівлі-продажу від 02 листопада 2010 року.

Згідно із частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Верховний Суд виходить із того, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення дії судового рішення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ураховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2018 року, залишеного без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2019 року, клопотання в указаній частині задоволенню не підлягає.

Оскільки рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року у справі № 702/978/13-ц, яке просить зупинити заявник, не є предметом касаційного оскарження, у задоволенні клопотання у цій частині слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 436 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10 березня 2015 року у справі № 702/978/13-ц, заочного рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2018 року та постанови апеляційного суду Черкаської області від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: комунальне підприємство «Черкаське обласне об`єднань бюро технічної інвентаризації», державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук