Справа № 645/2756/19
Провадження № 2/645/1385/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2019 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1

представники позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

відповідач - Харківська міська рада

треті особи - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В., ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій Ірина Вячеславівна, ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 зі спадкодавцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра - ОСОБА_1 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі разом з ОСОБА_1 мешкав її син ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті племінника вона звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 через відсутність інформації про прийняття останнім спадщини після смерті матері. Також ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_5 проживав за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації, однак факт його проживання разом з матір`ю на час смерті та прийняття ним спадщини можуть підтвердити свідки, а також отримання ОСОБА_5 поштової кореспонденції та грошових електронних переказів за вказаною адресою.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року за клопотанням представника позивача - ОСОБА_2 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року за клопотанням представника позивача - ОСОБА_2 витребувано у Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради відомості щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року за клопотанням представника позивача - ОСОБА_2 у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. витребувано належним чином завірену копію спадкової справи № 16/2008, заведену після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

18 липня 2019 року представником Харківської міської ради Безродним О.В. подано відзив на позовну заяву, яким він просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю через їхню необґрунтованість. Відзив мотивований тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту реєстрації та спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та просили їх задовольнити, пояснивши про обставини, викладені вище. При цьому позивач зазначила, що її сестра - ОСОБА_1 з чоловіком розлучилась та з 1986 року мешкала разом зі своїм сином - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Племінник позивача - ОСОБА_5 не мав сім`ї та дітей, місце проживання останнього за будь-якою адресою не зареєстровано. Також вказала, що ОСОБА_1 утримувала сина, оскільки останній не працював. Після смерті ОСОБА_1 її сину ОСОБА_5 допомагала двоюрідна сестра, надсилала поштові перекази.

В судове засідання представник Харківської міської ради, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

В судове засідання представник Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

В судове засідання приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що є колишнім чоловіком померлої ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_5 , з якими після розлучення у 1986 році не спілкувався. Йому невідомо, коли померла його колишня дружина та хто займався її похованням. Зазначив, що йому відомо, що син мешкав в квартирі своєї матері, після її смерті, на спадщину після смерті сина не претендує, про що надав нотаріусу відповідну заяву. Вказав, що за життя син не одружувався, дітей не мав.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, свідка ОСОБА_7 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності та надавши їм належну правову оцінку, приходить до наступного.

Згідно матеріалів справи, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 26 квітня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла (свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 від 15 березня 2008 року).

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 (довідка Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1045178 від 20 вересня 2018 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 від 26 лютого 2018 року.

Згідно матеріалів спадкової справи № 16/2018, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті племінника ОСОБА_5 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. від 24 квітня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 племінника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через ненадання доказів про фактичне прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті матері ОСОБА_1 .

З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України в пункті 23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 3 від 05 квітня 2019 року, ОСОБА_1 на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

У Повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 8 від 05 квітня 2019 року місце проживання ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зазначено.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що була сусідкою ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_5 , які з 1989 року мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 , до часу смерті ОСОБА_1 Свідок вказала, що, зі слів ОСОБА_1 , батько подарував сину квартиру, проте останній там мешкати не бажав, продав, та мешкав із матір"ю. ОСОБА_5 , після смерті матері, мешкав в спірній квартирі до своєї смерті. Родини у ОСОБА_5 не було.

В судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_5 отримував грошові електронні перекази за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, під час судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка міститься у спадковій справі, заведеній після смерті ОСОБА_5 , інформація щодо складення ОСОБА_5 заповітів у Спадковому реєстрі відсутня.

За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за життя не одружувався, дітей не мав.

За приписами ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Матеріали вищевказаної спадкової справи свідчать, що батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_4 подано нотаріусу заву про відмову від права на спадщину, яка відкрилася після смерті його сина - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_5 , містить заяву позивача у справі - ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті племінника.

Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Згідно Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8 та № 9 від 26 квітня 2018 року, дошлюбне прізвище померлої ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтв про народження, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , записано ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Тобто, позивач є рідною сестрою ОСОБА_1 та тіткою ОСОБА_5 .

За приписами ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Суд вважає, що неможливість ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину за законом є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб`єктами цивільних та інших правовідносин.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову як такого, що ґрунтується на вимогах закону.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, незважаючи на задоволення позову, судовий збір не підлягає стягненню з Харківської міської ради на її користь, оскільки, як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій Ірина Вячеславівна, ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 зі спадкодавцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представники позивача: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Харківська міська рада, місцезнаходження: місто Харків, майдан Конституції, будинок 7, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04059243.

Треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, місцезнаходження: місто Харків, майдан Конституції, будинок 16, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04059243.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Трощій Ірина Вячеславівна, адреса: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складено 13 грудня 2019 року.

Суддя - І.В. Ульяніч