ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2534/17

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/678/19

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Лакізи Г.П.,

за участю секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , орган опіки та піклування - Прилуцька міська рада,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2019 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 23.01.2019, м. Прилуки,

в с т а н о в и в:

22.08.2017 ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила вселити її в квартиру АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вказана квартира придбана нею та ОСОБА_2 в період шлюбу. Вирішуючи спори між сторонами щодо користуванню цією квартирою, рішеннями суду за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину квартири та встановлено порядок користування нею, але на дату пред`явлення позову ОСОБА_2 перешкоджає їй проживати у квартирі.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що відповідач, перешкоджаючи позивачу користуватися спірною квартирою, порушує право власності позивача на 1/2 її частину.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- справу розглянуто без участі відповідача за відсутності відомостей про належне повідомлення його про час та місце розгляду справи, що позбавило останнього можливості надати суду докази і навести свої доводи;

- судом не враховано інтереси неповнолітніх третіх осіб, що мешкають у спірній квартирі, чим порушено їхні права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду І інстанції залишити без змін.

Орган опіки та піклування - Прилуцька міська рада письмово повідомила апеляційний суд про те, що у вирішенні справи вона покладається на розсуд суду (арк. 200).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає залишенню без задоволення.

Так, у справі встановлено наступне.

З 04.12.1993 сторони перебували в шлюбі, який розірвано заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі № 742/755/13-ц від 12.03.2013, що набрало законної сили 27.03.2013 (його копія на арк. 4).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.07.2013 у справі № 742/3261/13-ц, яке набрало законної сили 30.08.2013, за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (копія цього рішення на арк. 5-6).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.02.2014 у справі № 742/5841/13-ц, що набрало законної сили 04.03.2014, визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 й виділено в користування ОСОБА_1 кімнати № 2 і № 5 , площею 11,4 м2 та 11,2 м2 відповідно, а кухню, коридор, нішу, ванну кімнату і санвузол залишено у спільному користуванні сторін (копія цього рішення на арк. 7).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2014 у справі № 742/3948/14 в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в праві спільної часткової власності спірної квартири відмовлено (його копія на арк. 20-21).

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 04.02.2015 рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2014 у справі № 742/3948/14 скасовано та вирішено припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (копія цього рішення на арк. 22-24).

Згідно з договором купівлі-продажу від 19.02.2015, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Радченко С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 243, ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 (копія цього договору на арк. 49).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 рішення апеляційного суду Чернігівської області від 04.02.2015 у справі № 742/3948/14 скасовано, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2014 залишено в силі (копія цієї ухвали на арк. 25-26).

Постановою Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 742/2906/15-ц залишено без змін рішення Прилуцького міськрайонного суду від 29.09.2015 і ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 21.12.2015. Цими судовими рішеннями визнано недійсним вищезгаданий договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19.02.2015, укладений ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Радченко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 243. Ці обставини підтверджено копією згаданої постанови (арк. 120-126).

Відповідно до довідки КП «Прилукижитлобуд» № 4616 від 03.11.2017, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають ОСОБА_3 та її неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (копія цієї довідки на арк. 48).

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 89232584 від 09.06.2017 та № 134537190 від 16.08.2018, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (арк. 8-9, 127-128).

Твердження позовної сторони про те, що відповідач перешкоджає ОСОБА_1 користуватися спірною квартирою, ніяк не спростовано і навіть не заперечується.

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з ст. 391 цього Кодексу, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тож так як у справі встановлено, що відповідач чинить позивачеві перешкоди в користуванні спірною квартирою, то висновок суду І інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є вірним.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються. Так:

- про порушення цієї справи у суді відповідач дізнався принаймні 29.08.2017, про що свідчить отримана ним під розписку судова повістка про явку до суду на 11 год. 20 хв. 31.08.2017 (арк. 18). У цьому засіданні брав участь представник ОСОБА_2 . ОСОБА_6 , який під розписку повідомлений про наступні час і місце розгляду справи, який було відкладено на 11 год. 00 хв. 25.09.2017, що вбачається з журналу судового засідання від 31.08.2017 і розписки відповідного змісту (арк. 15, 16). Згідно з журналом судового засідання, 25.09.2017 розгляд справи відкладено на 10 год. 00 хв. 15.11.2017, про що відповідача і його представника ОСОБА_6 своєчасно повідомлено під розписку (арк. 30, 32, 31). Відповідно до журналу судового засідання, 15.11.2017 розгляд справи відкладено на 29.11.2017, про що ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_6 своєчасно повідомлено під розписку (арк. 35, 36, 38). З довідки суду вбачається, що 29.11.2017 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з чим наступний розгляд справи призначався на 09 год. 30 хв. 19.12.2017, про що відповідача своєчасно повідомлено під розписку (арк. 39, 40 ). 19.12.2017 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з чим наступний розгляд справи призначався на 10 год. 00 хв. 01.02.2018, про що судом складено відповідну довідку і про що ОСОБА_2 і його представника своєчасно повідомлено під розписку (арк. 42, 45, 46). У судовому засіданні, що відбулося 01.02.2018, брав участь представник відповідача ОСОБА_6.; у розгляді справи оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 21.02.2018, що підтверджено журналом судового засідання від 01.02.2018 (арк. 51). Згідно з довідкою суду, 21.02.2018 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з чим наступний її розгляд призначено на 09 год. 30 хв. 28.03.2018, про що ОСОБА_2 і його представника повідомлено під розписку (арк. 54, 57, 58). Відповідно до довідки суду, 28.03.2018 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з чим наступний її розгляд призначено на 10 год. 00 хв. 07.05.2018, про що відповідач повідомлявся судом, але судова повістка від нього повернулася до суду з невідомої причини (арк. 66). Незважаючи на це, останній і його представник брали участь у судовому засіданні, що відбулося 07.05.2018, і за наслідками якого у справі оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 05.06.2018, про що ОСОБА_2 і його представник повідомлені під розписку. Ці обставини підтверджено протоколом судового засідання та розписками відповідного змісту (арк. 68, 70, 71). Згідно з довідкою суду, 05.06.2018 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з чим наступний її розгляд призначено на 15 год. 00 хв. 15.08.2018, про що ОСОБА_2 повідомлено під розписку (арк. 77). 15.08.2018 у судовому засіданні брав участь представник відповідача; за його наслідками наступний розгляд справи призначено на 11 год. 00 хв. 18.09.2018, про що представника відповідача повідомлено під розписку. Це підтверджено протоколом судового засідання і відповідною розпискою (арк. 85, 89). 18.09.2018 ні відповідач, ні його представник не брали участі у судовому засіданні; за його наслідками у розгляді справи оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 24.10.2018, про що відповідача суд сповіщав під розписку, але повістка про виклик його до суду повернулася неврученою за закінченням терміну її зберігання на підприємстві поштового зв`язку (арк. 100). Чому не було отримано цієї повістки, відповідач суду не пояснив. 24.10.2018 розгляд справи не відбувся, у зв`язку з чим наступне судове засідання призначене на 10 год. 00 хв. 26.11.2018, що підтверджено довідкою суду відповідного змісту (арк. 102). 26.11.2018 розгляд справи теж не відбувся, у зв`язку з чим наступне судове засідання призначене на 12 год. 00 хв. 20.12.2018, про що ОСОБА_2 суд сповіщав під розписку, але повістка про виклик його до суду повернулася неврученою за закінченням терміну її зберігання на підприємстві поштового зв`язку (арк. 115). Пояснень причини неотримання цієї повістки ОСОБА_2 суду не надав. У той же час представник останнього належно сповіщений про час і місце розгляду справи на 12 год. 00 хв. 20.12.2018, що підтверджено відповідною розпискою (арк. 114). 20.12.2018 розгляд справи перенесено на 16 год. 00 хв. 15.01.2019, про що відповідача суд сповіщав під розписку, але повістка про виклик його до суду повернулася неврученою за закінченням терміну її зберігання на підприємстві поштового зв`язку (арк. 135). Причини її неотримання суду не пояснено. У той же час представник останнього належно сповіщений про час і місце розгляду справи на 16 год. 00 хв. 15.01.2019, що підтверджено відповідною розпискою (арк. 136).

15.01.2019 у судовому засіданні брав участь представник відповідача, що жодним з учасників справи не заперечується; факту неналежного здійснення представництва інтересів ОСОБА_2 не встановлено.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. До того ж, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Все вищеописане свідчить про те, що ОСОБА_2 , маючи представника у цій справі, в розумні інтервали часу не вживав заходів, щоб у належний спосіб та завчасно отримати судову повістку про час і місце розгляду справи, які ним безпричинно не отримано. Звертає на себе увагу і те, що в апеляційній скарзі не йдеться про неповідомлення судом ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи, який відбувся 15.01.2019, а лише констатується, що у справі відсутні відомості про належне повідомлення його про час та місце розгляду справи.

З огляду на наведене апеляційний суд не може дійти висновку про те, що суд І інстанції позбавив останнього можливості надати суду докази і навести свої доводи. Крім того, в апеляційній скарзі не зазначено, які докази він бажав надати суду і які він бажав навести доводи, причому таких апеляційному суду не надано і в апеляційній скарзі вони теж не описані.

Права третіх осіб на проживання у спірній квартирі в силу ст.ст. 29, 358, 383 ЦК України є похідними від прав на неї ОСОБА_1 , ОСОБА_2 й ОСОБА_3 ОСОБА_2 не позбавлено права власності на спірну квартиру, а ОСОБА_3 позбавлена права власності на цю квартиру рішенням суду, що набрало законної сили. Тож твердження апелянта про те, що судом порушено права та інтереси неповнолітніх третіх осіб, які мешкають у квартирі, є безпідставним і таким, що суперечить наведеним у цьому абзаці нормам права.

Отож підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову виготовлено 12.08.2019.

Головуючий: Судді: