Справа № 2-2035/11 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/811/3537/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Шеремети Н.О., Ванівського О.М.

при секретарі Матяш С.І.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Мале приватне підприємство «Витязь» про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 в її користь, з врахуванням збільшених позовних вимог , 75356,00 грн. матеріальної шкоди, 300 грн. за проведення авто товарознавчого дослідження, заподіяної злочином.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 покликалася на те, що вона є власником автомобіля марки «Mercedes-Benz 709 D» державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 , який зареєстрований за нею 10.01.2004 року в Дрогобицькому МРВ ДАІ.

02.06.2006 року вироком Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та засуджено до 2 років обмеження волі умовно, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини водія ОСОБА_1 вищевказаному автомобілю було завдано технічних пошкоджень. Згідно звіту №103/07 автотоварознавчого дослідження вищевказаного автомобіля, проведеного оцінювачем ЗАТ УЦПЗ Львівської області філії «Експерт-Сервіс» від 02.05.2006 року вартість матеріального збитку автомобіля на момент дослідження без врахування ВТВ становить 63946,95 грн. Оскільки відновлювати такий автомобіль при сумі ремонту 984 517,96 економічно недоцільно.

Дана обставина підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 02.05.2006 року та фототаблицею до акта дослідження №103 від 28.02.2007 року. Разом з тим, за складення висновку про втрату автомобілем товарного вигляду нею було сплачено 300 грн., тому їх також просить стягнути.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 75356 гривень (сімдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят шість гривень) як відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 8 грн. 50 коп., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн., 300 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що при задоволенні позову суд не врахував, що станом на момент вчинення ДТП за участю скаржника він перебував у трудових відносинах з третьою особою МПП «Витязь» так само, як автомобіль на якому було вчинено ДТП перебував у користування МПП «Витязь». Також звертає увагу, що позивачка вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.06.2006 року у кримінальній справі №1-121/2006 року не визнана потерпілою від кримінального правопорушення за цивільним позовом в кримінальній справі про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Судом надсилалися судові повістки на адреси сторін зазначені в матеріалах справи однак такі повернулися до суду без вручення.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Мале приватне підприємство «Витязь» не повідомляли про зміну своєї адреси відповідно до положень вказаних норм ЦПК України, слід вважати, що адресату судова повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також беручи до уваги, що розгляд справи в судах першої інстанції тривав з 2007 року по 2017 рік, що судові повістки - повідомлення надсилалися сторонам на адреси сторін зазначені в матеріалах справи, сторони не повідомляли суд про зміну своєї адреси, а також, що явка сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_1 внаслідок вчинених ним дій було завдано ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 75356 грн.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що вироком Миколаївського районного суду від 02.06.2006 року у кримінальній справі №1-121/2006 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочин, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, засуджено до 2-х років обмеження волі умовно, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. Так як, підсудний ОСОБА_1 10.03.2006 року після 10.00 год. ранку, керуючи по дорученню мікроавтобусом «Мерседес-709», державний номерний знак НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 , з пасажирами по автодорозі Турка Пісочна в напрямку села Пісочне на км +350 через село Рудники Миколаївського району Львівської області, рухаючись зі швидкістю, яка не перевищувала 80 км/год., не вибрав безпечної швидкості і не врахувавши слизького покриття дороги при спробі обгону допустив зіткнення з стоячим в черзі автомобілем, марки «ЗІЛ-131». В результаті чого автомобілям завдано технічних пошкоджень (а.с.4-9 т.1).

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 02.05.2006 року, складеного спеціалістом «ЕКСПРЕС-СЕРВІС» Львівська філія ОСОБА_3 та фототаблиці до акта дослідження №103 від 28.02.2007 року мікроавтобус «Мерседес-709», державйни номерний знак НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Дрогобицьким МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 10.01.2004 року, власником автомобіля марки «Mercedes-Benz 709 D» державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 » є ОСОБА_2 (а.с.28 т.1).

Разом з тим, статтею 1187 ЦК України встановлено, що відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП, яким є ОСОБА_1 .

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Вина ОСОБА_1 встановлена вищезгаданим вироком Миколаївського районного суду від 02.06.2006 року у кримінальній справі №1-121/2006 року.

Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник.

Відповідно до звіту №103/07 від 02.05.2006 року, наданого Львівською філією «ЕКСПЕРТ СЕРВІС» автотоварознавчого дослідження автомобіля «Mercedes-Benz 709 D» державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова НОМЕР_2 » на підставі заяви ОСОБА_2 (а.с.10) надано висновок про вартість відновлювального ремонту на момент дослідження, яка становить 94517,96 грн., вартість матеріального збитку на момент дослідження без врахування ВТВ 63946,95 грн., відновлювальні роботи проводити економічно недоцільно, то вартість матеріальної шкоди приймається рівною дійсній (ринковій вартості автомобіля на момент дослідження врахування аварійних пошкоджень і становить 63946,95 грн. (а.с.10-14).

Поряд з цим, за висновком №3977 судової автотоварознавчої експертизи від 09.02.2010 року, проведеної Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вартість матеріального збитку, заданого власнику станом на момент ДТП становить 60678 грн.; вартість відновлювального ремонту в цінах на час завершення проведення експертиз становить не менше 237988,16 грн.; вартість матеріального збитку в цінах станом на час завершення експертизи становить 75356 грн. Автобус відновлювати економічно недоцільно, за таких умов матеріальний збиток визначається -75356 грн. (а.с.226-242).

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК України, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до даних трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 за датою заповнення 05.12.1997 року, 01.06.2005 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу водія у МПП «Вітязь» на підставі наказу №10 від 01.06.2005 року ; 17.04.2006 року переведений на посаду слюсаря ремонтника І розряду на підставі наказу №14 від 17.04.2006 року, а 31.08.2006 року з роботи за власним бажанням на підставі наказу № 21 від 31.08.2006 року (а.с.143-145 т.1).

За заявою ОСОБА_1 від 08.03.2006 року МПП «Вітязь» (а.с.34 т.1) було винесено наказ №7 за п.4 про надання відпустки без збереження заробітної плати з 09.03.2006 року по 23.03.2006 року на 15 календарних днів. І такий наказ чинний (а.с.32 т.1). Так, згідно договору від 06.03.3005 року ОСОБА_2 надала у безоплатне користування МПП «Витязь» в особі директора Барна ОСОБА_4 . вищевказаний транспортний засіб в термін з 06.03.2005 року до 06.03.2006 року. Зазначено, що такий може бути продовжений, тільки з укладенням нового договору (а.с.31 т.1)

08.03.2006 року п.1 наказу №7 МПП «Витязь» такий договір за заявою власника транспортного засобу розірвано, а за актом від цього ж дня було передано транспортний засіб ОСОБА_2 (а.с.32 т.1).

Згідно довідки Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Львівській області від 13.06.2008 року №13976, у базі немає відомостей щодо ліцензійних карток, виданих департаментом автомобільного транспорту. Разом з тим, надано ліцензію № 833295 серії АА на внутрішні перевезення МПП «Вітязь» зі строком дії 08.06.2004 року по 07.06.2007 року ( а.с.96) та поліс №Б /0786329 зі страхування вищевказаного транспортного засобу МПП «Вітязь» з терміном дії з 02.06.2004 року по 01.09.2004 року (а.с.96 зворот).

Згідно списку водіїв, закріплених за автомобілями МПП «Вітязь» за автомобілем «Mercedes-Benz 709 D» державний номерний знак НОМЕР_1 закріплено водія ОСОБА_5 ..

09.03.2006 року МПП «Вітязь» звернулося до Начальника ДПІ у м. Трускавця про зняття з обліку спірного транспортного засобу у зв`язку з закінченням договору найму (а.с.103), і такий був знятий з реєстрації 09.03.2006 року ( відповідь ДПІ у м. Трускавець від 25.07.2008 року №7759/9/23-8, а.с.127).

Відповідно до відповіді Філії закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів «Трускавецькурорт» підприємства матеріально-технічного постачання від 16.10.2008 року №322 повідомлено, що облік наданих послуг технічного огляду ТЗ та медичного огляду водіїв в 2006-2007 р.р. проводився окремо заданих журналах, які були передані контрагентам для подання ними звіту у Львівську обласну транспортну інспекцію (а.с.156).

МПП «Вітязь» звертався до органу ліцензування про видачу ліцензійної картки на спірний транспортний засіб, термін дії якої вказано з 08.06.2004 року до 07.06.2007 року (а.с.157)

Також, згідно з Роз`ясненнями п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»№ 6 від 27.03.1992 року, під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст.1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була.

Натомість як встановлено, за заявою ОСОБА_1 від 08.03.2006 року МПП «Вітязь» (а.с.34 т.1) було винесено наказ про надання відпустки без збереження заробітної плати з 09.03.2006 року на 15 календарних днів. І такий наказ чинний. Тобто, на час скоєння ДТП ОСОБА_1 не виконував трудові обов`язки.

З наведених обставин вбачається, що мікроавтобусом «Мерседес-709», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_2 10.03.2006 року в момент вчинення ДТП під керування відповідача, не перебував у користуванні і розпорядженні МПП «Вітязь», а ОСОБА_1 не виконував свої трудові обов`язки, так як у цей час перебував у відпустці.

Крім цього, ОСОБА_1 у своїх поясненнях, наданих при розгляді кримінальної справи, про що також зазначено у вироку Миколаївського районного суду, вказав, що 10.03.2006 року керував мікроавтобусом по дорученню його власника ОСОБА_2 (а.с.98)

Що ж до доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про неналежність, недопустимість і недостовірність доказів в підтвердження матеріальних збитків завданих позивачу, слід зазначити, що висновок судової автотоварознавчої експертизи №3977 від 09.02.2010 року, проведений Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз є належним, допустимим та достатнім доказом в підтвердження завданих матеріальних збитків позивачу, оскільки таким висновком дано відповідь на поставлені судом питання згідно ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 02 квітня 2009 року.

Жодних доказів на спростування вартості матеріальних збитків завданих позивачу скаржник ні в судах першої інстанції в період розгляду справи з 2007 - 2017 років, ні в суді апеляційної інстанції не представив.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2019 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета