ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м.Суми

Справа №591/439/18

Номер провадження 22-ц/816/5398/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2019 року, ухваленого у складі судді Шелєхової Г.В., в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, повний текст рішення складено 18 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою та вселення.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яку успадкувала після смерті своєї дочки ОСОБА_3 , а власником 3/4 часток цієї квартири є відповідач. У спірній квартирі зареєстрована одна особа відповідач. Після набуття права власності на квартиру, вона виявила намір там проживати, однак відповідач чинить їй перешкоди, що підтверджується показами свідків, матеріалами дільничного офіцера поліції. Її намагання врегулювати спір в досудовому порядку виявились безрезультатними.

Просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні нею права користування спірною квартирою, а саме: передати ключі від вхідних дверей квартири та вселити її в квартиру.

Зарічний районний суд м. Суми рішенням від 15 жовтня 2019 року позов задовольнив.

Зобов`язав ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: передати ключі від вхідних дверей квартири та вселити ОСОБА_1 до спірної квартири.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки доводам відповідача, а оскаржуване рішення суду суперечить іншому рішенню суду у справі 591/6060/13-ц, яке набрало законної сили, та яким ОСОБА_3 було відмовлено у встановленні порядку користування спірною квартирою. Також вказує, що надані позивачем докази є неналежними та недостовірними. Крім того, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у власному будинку в м. Суми, є піклувальником неповнолітнього ОСОБА_4 та у разі вселення до спірної квартири будуть погіршені умови проживання підопічного, оскільки частка, якою володіє позивач, є недостатньою для проживання навіть однієї особи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає про безпідставність викладених в апеляційній скарзі доводів відповідача, оскільки позивач не була стороною у справі 591/6060/13-ц та щодо неї не розглядалась можливість встановлення порядку користування спірною квартирою, а інші докази, на які вказує відповідач, не мають значення для справи. Крім того, повернення справи на новий судовий розгляд передбачено лише у разі порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою в підтвердження чого надав ксерокопію своєї амбулаторної картки, а від його представника адвоката Пулинця Б.А. клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю у слідчих діях в кримінальному провадженні. Зазначені клопотання колегією суддів залишені без задоволення, оскільки причини на які посилається відповідач та його представник не можна визнати поважними. Запис в амбулаторній картці відповідача за 17 грудня 2019 року є взагалі нерозбірливим та його неможливо прочитати, іншої медичної довідки, яка б підтверджувала, що відповідач за станом здоров`я не може приймати участь в судовому засіданні, суду не надано. Представник відповідача надав копію повістки слідчого згідно якої особу, з якою він уклав договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні, викликають на допит о 09-00 годині 19 грудня 2019 року, в той час як розгляд даної справи призначено на 13-00 годину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника адвоката Кондратенко С.Ю., які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача надати ключі від спірної квартири та забезпечити вільний доступ до неї завдає обмежень у праві користування житлом позивачу, яка є співвласником цієї квартири, отже її порушене право підлягає захисту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті дочки ОСОБА_3 на 1/4 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з цього реєстру за № 107530230 (а. с. 7-9).

За вказаною адресою зареєстрований та проживає ОСОБА_2 , який успадкував 3/4 частки спірної квартири після смерті батька ОСОБА_5 (а. с. 17, 31).

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , з 28 лютого 2008 року (а. с. 22-25, 28, 32).

З висновку за матеріалами розгляду повідомлення ЖЄО СВП від 28.12.2017 р. №69122 вбачається, що в ході проведення перевірки за заявою ОСОБА_1 , були здійснені неодноразові виходи за адресою: АДРЕСА_1 , але дверей до квартири ніхто не відчинив (а. с. 19).

Згідно фіскального чеку від 11 січня 2018 року, ОСОБА_6 направлявся рекомендований лист (а. с. 20).

Згідно з довідкою СВП ГУНП України в Сумській області ОСОБА_1 зверталася на спеціальну лінію «102» ГУНП в Сумській області за фактом ненадання доступу до квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 87).

У заявах ОСОБА_3 вказано, що вона не заперечує щодо оформлення особових рахунків та договорів на постачання теплової енергії, водопостачання та водовідведення, користування електроенергією на ОСОБА_2 (а. с. 54-56)

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В абз. 2 п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Отже, оскільки ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частка спірної квартири, вона не може бути позбавлена права користування та розпорядження своїм житлом на власний розсуд, зокрема, права використовувати його для власного проживання.

Доводи відповідача про неможливість технічного поділу, виділу або встановлення порядку користування спірною квартирою колегія суддів відхиляє, оскільки власник майна не може бути позбавлений права володіти та користуватися своїм майном зважаючи на неможливість поділу спірної квартири на ідеальні частини, а також у зв`язку з неможливістю встановити порядок користування між співвласниками квартири шляхом виділу їм окремих житлових приміщень.

Отже, незалежно від розміру частки у праві власності, за умови фактичного не допуску одним із співвласників іншого співвласника до спільного майна, що має місце у даній справі, вбачається наявність порушення права власності у співвласника, який не має змоги використовувати спільне майно.

Крім того, спірна квартира має три кімнати, житлова площа складає 48,0 кв.м, загальна площа 80,6 кв.м, тому належну ОСОБА_1 1/4 частину спірного житлового приміщення не можна вважати незначною.

Помилковими є твердження відповідача про те, що рішенням суду у цивільній справі №591/6060/13-ц ОСОБА_3 було відмовлено у вселенні у спірну квартиру разом з малолітнім сином, оскільки з матеріалів вказаної цивільної справи вбачається протилежне (а. с. 134-136, 176-179). Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 лютого 2014 року у справі №591/6060/13-ц було виконано 12 січня 2016 року та вселено ОСОБА_3 до спірної квартири, що підтверджується актом державного виконавця (а.с. 198).

Положеннями статті 374 ЦПК України передбачені повноваження суду апеляційної інстанції, який за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення;

3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Тобто, скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд передбачено лише у випадку порушення правил підсудності, що не було предметом оскарження та дослідження в даній справі.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування правильного по суті рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий Т.А. Левченко

Судді:

О.І. Собина

І.В. Орлов