Справа №442/8662/18
Провадження №2/442/364/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кравців Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

за участю представників:

від позивача: не з`явилися

від відповідача: не з`явилися

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить на підставі Сімейного Кодексу визнати за нею право власності на 1/2 частину приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що з 16.10.1982 перебуває у шлюбі з відповідачем, під час якого сторонами було набуте спільне майно, а саме: приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Позивач подала заяву про зміну предмету позову, у якій просила визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку нежитлового приміщення загальною площею 339,1 кв.м (реєстраційний номер майна 1082974) та на 1/2 ідеальну частку нежитлового приміщення загальною площею 40,5 кв.м (реєстраційний номер майна 37406490) за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідач подав до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області відзив, у якому зазначив, що під час спільного проживання сторони вели спільне господарство, в ході якого ними було набуте спільне майно, а саме: приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - приміщення торговий павільйон, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення - магазин та житлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , житловий будинок який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , земельна ділянка розмірами 0,15 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , автомобіль Фольксваген Т-4, автомобіль Джип Нісан, та багато іншого рухомого майна, яке знаходиться у їх нерухомості, що перебуває у спільній сумісній власності. Вказує, що перебуваючи у шлюбі, але вже не підтримуючи шлюбних відносин, сторони добровільно домовились між собою про розмір їх часток майна, що є об`єктом права спільної власності якими і користуються по даний час. 30.11.2018 шлюб між сторонами розірвано, а після розірвання шлюбу сторони продовжили користуватися тим майном у відповідності до їх домовленостей. Наголошує, що жодної пропозиції зі сторони позивача ОСОБА_1 переглянути їх попередні домовленості від неї не поступало і він це розцінив як її згоду на попередню домовленість, що була укладена до розірвання шлюбу, а тому, враховуючи вищенаведене, просить повернути позивачу ОСОБА_1 , так як нею не подано доказів, що між сторонами існують спірні правовідносини.

Заслухавши сторін та дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.10.1982 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1 (до укладення шлюбу прізвище „ОСОБА_1"), який був зареєстрований у Меденицькій селищній раді Дрогобицького району, актовий запис № 47 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

За приписами ст.ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частиною 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Суд з`ясовував у сторін в підготовчому судовому засіданні можливість призначення судової будівельно-технічної експертизи, проте сторони відмовилися від неї.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер довідки 149974296 від 18.12.2018 ОСОБА_2 належить нежитлове приміщення загальною площею 339,1 кв.м (реєстраційний номер майна 1082974) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 15.05.2003, виданого Дрогобицькою районною державною адміністрацією, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 20.05.2003, та нежитлове приміщення загальною площею 40,5 кв.м (реєстраційний номер майна 37406490) за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 17.08.2012, виданого Виконавчим комітетом Меденицької селищної ради, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 20.08.2012.

Враховуючи те, що дані нежитлові приміщення придбано сторонами за час шлюбу, відповідачем та його представником не надано доказів придбання даного майна за особисті кошти відповідачем, а тому дані нежитлові приміщення є спільною сумісною власністю подружжя. Так як позивач не заявляла вимог про поділ даних нежитлових приміщень в натурі, тому суд визначає частки подружжя в цьому майні по 1/2 частині без його реального поділу та залишає нежитлове приміщення загальною площею 339,1 кв.м (реєстраційний номер майна 1082974) за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлового приміщення загальною площею 40,5 кв.м (реєстраційний номер майна 37406490) за адресою: АДРЕСА_1 у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 5 274 грн 45 к.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення загальною площею 339,1 кв.м (реєстраційний номер майна 1082974) за адресою: АДРЕСА_1 , - та на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення загальною площею 40,5 кв.м (реєстраційний номер майна 37406490) за адресою: АДРЕСА_1 , - та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення загальною площею 339,1 кв.м (реєстраційний номер майна 1082974) за адресою: АДРЕСА_1 , - та на 1/2 (одну другу) частину нежитлового приміщення загальною площею 40,5 кв.м (реєстраційний номер майна 37406490) за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 5 274 (п`ять тисяч двісті сімдесят чотири) грн 45 к.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , м. тел. НОМЕР_6 ).

Суддя Ю.С. Кучаковський