Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 755/17842/16-ц

провадження № 61-26337св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остроушка Олега Леонідовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у складі судді Гончарука В. П. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року у складі колегії суддів: Усика Г. І., Борисової О. В., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі-МТСБУ) про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 19 липня 2012 року на 334 км автодороги Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля Toyota RAV 4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить їй, та автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору спричинило ДТП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 172 011,15 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18 листопада 2013 року порушено провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» та визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» у сумі 173 731, 26 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року затверджено ліквідаційний баланс банкрута та ліквідовано ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за її зверненням відшкодувало їй лише 50 000,00 грн, а тому просила стягнути з відповідача залишок невідшкодованої суми у розмірі 123 731,26 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування шкоди відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що МТСБУ виплатило позивачу страхову суму у розмірі 50 000,00 грн відповідно до договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки виплати за договорами ОСЦПВ обмежуються страховою сумою, визначеною на дату укладання договору, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 123 731,26 грн не підлягають задоволенню.

Короткий зміст ухвали апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що МТСБУ відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що регулює спірні правовідносини, правомірно перерахувало позивачу саме 50 000,00 грн.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Остроушко Олег Леонідович подав до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року.

У касаційній скарзі представник скаржника просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до МТСБУ про відшкодування шкоди в повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ виконує зобов`язання страховика (страхової компанії), що визнаний банкрутом або ліквідований. Таким чином, з моменту ліквідації ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» саме на МТСБУ було покладено обов'язок щодо сплати визначеного судами страхового відшкодування. Як було встановлено Дніпровським районним судом м. Києва при розгляді справи № 755/17842/16-ц МТСБУ, зобов'язання з виплати страхового відшкодування за ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» виконало лише в обсязі 50 000,00 грн, залишок страхового відшкодування в розмірі 123 731,26 грн відповідач за ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» не сплатив. Тобто своїх зобов`язань згідно зі статті 526 ЦК України відповідач не виконав. При цьому суд не застосував підпункт г пункту 41.1 статті 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Замість цієї норми суд при винесенні рішення застосував іншу норму - частину 9.2 ст. 9 вказаного Закону, яка на ці відносини не поширюється.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою і витребувано цивільну справу № 755/17842/16-ц з Дніпровського районного суду м. Києва.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 червня 2019 року справу передано на розгляд Верховного Судуу складі колегії суддів Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 18 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Коротенку Є.В. Судді, які входять до складу колегії: Зайцев А. Ю., Коротун В. М., Курило В. П., Червинська М. Є.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 19 липня 2012 року на 334 км автодороги Київ-Харків сталася ДТП за участю автомобіля Toyota RAV 4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, та автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» про стягнення страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Лафорт» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування (страхову суму за шкоду, заподіяну майну потерпілих) у сумі 172 011,15 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18 листопада 2013 року відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» та визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» у сумі 173 731, 26 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06 жовтня 2015 року затверджено ліквідаційний баланс банкрута та ліквідовано ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт».

З метою отримання страхового відшкодування позивач 01 березня 2016 року та 15 квітня 2016 року звернулася з відповідними заявами до МТСБУ, яке 15 червня 2016 року перерахувало їй страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 ЦПК України.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту ґ пункту 41.1 статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Таким чином, ця норма права зобов`язує МТСБУ у разі ліквідації страховика відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, але із застереженням - з обов`язковим дотриманням умов, визначених цим Законом.

Одна з таких умов передбачена пунктом 9.2 статті 9 Закону, яка визначає граничні межі відшкодування: розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

За результатами системного аналізу вказаних правових норм, можна зробити висновок, що 50 000,00 грн - це максимальний розмір суми страхового відшкодування, який МТСБУ має право виплатити відповідно до підпункту ґ пункту 41.1 статті 41 Закону.

За таких обставин доводи касаційної скарги про те, що суд неправильно застосував пункт 9.2. статті 9 Закону, тоді як повинен був застосувати підпункт ґ пункту 41.1 статті 41 зазначеного Закону, не є переконливими.

Таким чином, МТСБУ, відповідно до Закону, правомірно перерахувало позивачу страхову суму за шкоду, заподіяну його майну, саме 50 000,00 грн.

При цьому слід враховувати, що відповідач не є правонаступником ліквідованого ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт».

Суд першої інстанції виконав вимоги статті 212 ЦПК України і статті 213 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) щодо оцінки доказів, законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Апеляційний суд відповідно до статті 303 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив його без змін.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Остроушко Олега Леонідовича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є.В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило