Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Пушкарьової С.П.,

при секретарі Четвертак Л.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення коштів на утримання, -

В С Т А Н О В И В:

14.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із наведеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначала наступне:

З 2015 року по червень 2018 року вона проживала спільно однією родиною без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син - ОСОБА_4 . Батьком дитини у свідоцтві про народження дитини вказаний відповідач. До червня 2018 року вони з відповідачем спільно проживали та утримували дитину, але із зазначеного часу шлюбні відносини не підтримують, відповідач залишив ОСОБА_1 з дитиною без засобів до існування. В теперішній час, до виповнення дитині трирічного віку вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною до трирічного віку.

Позивачка знаходиться на обліку в районному управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському районі, де отримує державну допомогу на утримання дитини, тому фактично з дитиною залишилася без засобів до існування. Добровільно допомоги на утримання дитини відповідач не надає. 28 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, яка проживає з ОСОБА_1 та не досягла трирічного віку. Вона здійснює за нею догляд і потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка - батька дитини. Відповідач є працездатним, офіційно ніде не працює та не надає ОСОБА_1 регулярної матеріальної допомоги на її утримання та на утримання сина.

Інших дітей у відповідача немає та інші стягнення з ОСОБА_3 по виконавчим документам не проводяться. Тому, позивачка просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь кошти на її утримання в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною - ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ; допустити негайне виконання рішення суду в межах сум платежу за один місяць.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити на підставах, викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання 23.07.2019 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Розгляд справи відбувся за участю представника відповідача - адвоката Бєлікова О.С.

Раніше, у судових засіданнях відповідач пояснював, що він дійсно співмешкав з ОСОБА_1 та мають спільну дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Не визнає позовні вимоги позивачки, оскільки він офіційно не працевлаштований і не має жодних інших виплат і постійних джерел доходу. Має лише тимчасові заробітки, що носять мінливий характер. Дійсно, 11.03.2019 року Василівським районним судом Запорізької області було видано судовий наказ про стягнення аліментів (справа № 311/798/19, провадження № 2-н/311/62/2019) з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів доходів. Крім того, ОСОБА_3 пояснив, що він постійно спілкується з дитиною, купує одежу для нього, ліки, у разі потреби продукти харчування та вважає, що ОСОБА_1 витрачає кошти (аліменти, які він виплачує на утримання сина) не за призначенням. Вважає, що він забезпечує та підтримує повністю як дитину, так і ОСОБА_1 та на даний період не має можливості надавати матеріальної допомоги на її утримання, тому просить у задоволенні позову їй відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача, який дії на підставі Ордеру на надання правової допомоги серії ЗП № 081486, ОСОБА_2 відзив на позовну заяву про стягнення коштів на утримання підтримав, вимоги позивачки не визнав і просив відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав і обов`язків, передбачених законом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання, зокрема має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. ч. 4, 6 ст. 84 СК України).

Аліменти присуджуються одному з подружжя в частці від заробітку (доходу) другого з подружжя та (або) у твердій грошовій сумі ч. 1 ст. 80 СК України.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є матір`ю позивачки. Влітку 2015 року її донька познайомилась з ОСОБА_3 і вони співмешкали у м. Запоріжжя. В них народилась дитина - її онук ОСОБА_4 . Згодом ОСОБА_1 розійшлась з ОСОБА_3 і вже більше року з дитиною проживає у м. Дніпрорудне разом з бабусею. ОСОБА_3 виплачує аліменти на дитину, приїжджає до сина та привозить продукти харчування та подарунки, її донька зараз ніде не працює та потребує матеріального забезпечення.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що є сусідкою відповідача за адресою у м . Запоріжжя . Їй відомо, що сторони по справі проживали цивільним шлюбом з 01.01.2016 року. ОСОБА_3 у квартирі робив ремонт, позивачка народила дитину та він її забезпечував. Вона бачила, що ОСОБА_3 возив пакети додому, купував речі, продукти та зі слів її матері передавав якісь кошти ОСОБА_1 Раніше він займався бізнесом, зараз ні. В березні 2019 року вона перестала бачити ОСОБА_1 за місцем мешкання відповідача.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що має дружні стосунки з ОСОБА_3 з 17 років, разом працюють. Йому відомо, що сторони по справі проживали разом на квартирі з 2015

року, а потім під новий рік переїхали на квартиру ОСОБА_3 . У них народився син. ОСОБА_3 забезпечував ОСОБА_1 та їх спільну дитину і продуктами, і речами, і давав кишенькові гроші. Приблизно з лютого-березня 2019 року ОСОБА_1 з ОСОБА_3 припинили спільне проживання. На сьогодні ОСОБА_3 не працює, стоїть на обліку в центрі зайнятості.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 . У графі «Батько» записано - « ОСОБА_3 », «мати» - « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 серпня 2016 р. Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а/с 5).

ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на обліку в Шевченківському РУСЗН і отримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини у розмірі 860 грн. на місяць, що підтверджується копією довідки № 2279, виданої Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району (а/с 6).

Як вбачається з довідки № 201 від 19.02.2019 р., виданої Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського р-ну Запорізької обл., ОСОБА_1 дійсно проживає у АДРЕСА_3 та на її утриманні знаходиться ОСОБА_4 - син, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 7).

Також, судом береться до уваги те, що ОСОБА_3 дійсно, крім виплати аліментів на сина, надає ОСОБА_1 матеріальну допомогу у вигляді продуктів харчування, одягу дитині. Вказана обставина підтверджується як самою позивачкою, так і показами свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_8 та частково дослідженими у судовому засіданні доказами (а/с 75-120).

Необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує матеріальний стан відповідача, який офіційно не працевлаштований, сплачує на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.03.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням матеріального становища відповідача, суд вважає необхідним стягнути кошти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.03.2019 року (подання позову) і до досягнення їх спільною дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 19, 76, 81, 141, 211, 259, 263-265, 273, 274, 430 ЦПК України, ст.ст. 80, 84 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , який народився у с. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною - ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір у дохід держави у розмірі 768 (сімсот чотири) гривні 40 копійок.

У іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 липня 2019 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова