Справа № 753/9970/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - Унятицького Д.Є.

за участю секретаря - Щербакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.137-140), мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 16 серпня 2010 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 30 вересня 2018 року має заборгованість за кредитом в сумі 319309,08 грн. від якої віднімається сума, задоволена рішенням Третейського суду при Асоціації Дніпровський банківський Союз м. Дніпропетровська від 13 лютого 2015 року, про стягнення з відповідачки заборгованості в сумі 17546,02 грн., тому різниця становить 303074,78 грн. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості тому кредитодавець може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Просив стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 110098,56 грн. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача Московенко С.М. позов підтримав, викладене підтвердив.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що подане позивачем платіжне доручення про сплату судового збору не відповідає установленим вимогам, тому не може розглядатися як належний доказ його сплати. Внаслідок подання позивачем позову про стягнення з неї кредитної заборгованості та рішення Третейського суду від 13 лютого 2015 року про стягнення з неї вказаної заборгованості, з листопада 2014 року у неї виник обов`язок повернення кредиту в повному обсязі, закінчився строк дії кредитного договору та почався перебіг строку позовної давності в три роки, який позивачем пропущено. Крім цього, письмовий договір про збільшення позовної давності між нею та позивачем не укладався, а в заяві-анкеті, підписаній нею в 2010 році відсутня домовленість сторін щодо збільшення строків позовної давності та умов отримання кредиту. Також відсутні докази, що підтверджують укладання кредитного договору на вказаних позивачем умовах щодо встановлення розміру відсотків.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 16 серпня 2010 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.9-34, 40).

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.142-143) станом на 30 вересня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 319 309,08 грн., з яких 500 грн. - заборгованість за кредитом, 298182,38 грн. - заборгованість за відсотками, 4392,40 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Рішенням Третейського суду при Асоціації Дніпровський банківський союз м.Дніпропетровська від 13 лютого 2015 року з відповідачки на користь позивача стягнуто заборгованість у розмірі 17 546,02 грн., з яких 9 861,74 грн. - заборгованість за кредитом, 5772,56 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 600,00 грн. -заборгованість за комісією та пенею за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 811,72 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.120-121).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що рішенням Третейського суду 13 лютого 2015 року з відповідачки стягнуто нараховану заборгованість за кредитним договором, то підстав для повторного стягнення заборгованості за тілом кредиту не вбачається. Також не вбачається підстав для нарахування відсотків, пені та комісії, розмір яких встановлений кредитним договором, оскільки між сторонами припинені правовідносини, пов`язані з кредитним договором у зв`язку із стягненням заборгованості рішенням Третейського суду.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору з досягненням домовленості щодо розміру відсотків між сторонами, оскільки належних і допустимих доказів, що підтверджують вказані обставини суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем не заявлені вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Враховуючи викладене в позові необхідно відмовити.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Підстав вважати, що сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто домовленість про збільшення строку позовної давності немає, оскільки належних та допустимих доказів, що підтверджують вказані обставини не надані, а наданий витяг із правил та умов надання банківських послуг таким доказом не являється, оскільки не підписаний відповідачкою.

Відповідачкою останній платіж із погашення кредитної заборгованості було здійснено 12 січня 2014 року (а.с. 89). Тому звернення до суду із даним позовом 28 травня 2018 року відбулось зі спливом строку позовної давності. Враховуючи заяву відповідачки про застосування позовної давності, звернення до суду з пропуском строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Однак, оскільки в задоволенні позову відмовлено внаслідок його необґрунтованості, то підстав для застосування наслідків спливу позовної давності не вбачається.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 19 серпня 2019 року

Головуючий-суддяД.Унятицький