КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року м. Київ

Справа № 761/34733/18 Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.

№ Апеляційного провадження: 22-ц/824/8223/2019 доповідач: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Пікуль А.А., Борисової О.В.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Просив стягнути з Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу КМР (КМДА) на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування матеріальної шкоди заподіяної бездіяльністю у розмірі 182 077, 38 грн.

В обґрунтування позову посилались на те, що ОСОБА_1 страждає на рідкісне (орфанне) захворювання «акромегалія».

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена, держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, безперебійно та безоплатно забезпечуються необхідними для лікування лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання відповідно до їх переліку та обсягів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у порядку, встановленому КМУ.

Позивач неодноразово звертався до численних установ Міністерства охорони здоров`я для забезпечення його необхідними лікарськими засобами.

Міністерством охорони здоров`я було доручено Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу КМР ( КМДА) забезпечити ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР», але ніяких від реагувань з боку Департаменту не здійснювалось.

02 листопада 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва було винесено постанову у справі № 761/38702/15-А за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я КМДА, Управління охорони здоров`я Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії та відшкодування матеріальної шкоди, якою позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Департаменту щодо не забезпечення ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» починаючи з 19 червня 2015 року; зобов`язано Департамент забезпечити ОСОБА_1 зазначеним лікарським засобом; у решті адміністративного позову - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 84 799, 90 грн. у період з червня 2015 року по квітень 2016 року, та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

В період з липня 2016 року по липень 2018 року ОСОБА_1 , внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, а саме незабезпечення лікарським засобом, був змушений придбати лікарський засіб «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій на загальну суму 182 077, 38 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками, замовленнями, актами приймання-передачі.

Таким чином, позивач вважає, що йому заподіяно матеріальну шкоду у вигляді вимушених витрат на придбання лікарських засобів.

Рішенням Шевченківського районного суду від 19 березня 2019 року позов задоволено, стягнуто з Департаменту охорони здоров`я КМР ( КМДА) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 182 077, 38 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент охорони здоров`я КМР ( КМДА) 17 квітня 2019 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просило скасувати рішення суду першої інстанції, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту судовий збір.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилалось на те, що відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 17 серпня 1998 року №1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань», безоплатно і на пільгових умовах відпускаються лікарські засоби, які зареєстровані в України в установленому порядку та включені до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я, крім лікарських засобів, що включені до переліку міжнародних непатентованих назв лікарських засобів. Крім того, лікарський засіб «Сандостатин ЛАР» не був включений до переліку міжнародних непатентованих назв лікарських засобів, затвердженого постановою КМУ від 17 березня 2017 року №152.

Слід зазначити, що в Реєстрі лікарських засобів, вартість яких підлягає відшкодуванню станом на 21 січня 2019 року, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21 січня 2019 року №148, відсутній лікарський засіб «Сандостатин ЛАР».

Забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання можливе лише відповідно до їх переліку та обсягів, затверджених центральним органом виконавчої влади та в межах бюджетних призначень, крім того, не передбачено відшкодування вартості лікарських засобів для хворих на орфанні захворювання.

Відшкодування вартості лікарських засобів здійснюється відповідно до Порядку реімбурсації лікарських засобів затвердженої постановою КМУ від 17 березня 2017 року №152, відповідно до п.1, визначено, що Порядок визначає механізм повного або часткового відшкодування вартості лікарських засобів суб`єктам господарювання, які провадять господарську діяльність з роздрібної торгівлі лікарськими засобами.

В судовому засіданні представник Коливанова А.А. адвокат Руденко О.В. заперечував проти апеляційної скарги. Просив ії відхилити, а рішення сцуду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники процесу повідомлялись судом належним чином про дату, час, і місце розгляду справи по суті, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом встановлено що позивач ОСОБА_1 страждає на рідкісне (орфанне) захворювання «акромегалія».

02 листопада 2017 року Шевченківським районним судом м. Києва було винесено постанову у справі № 761/38702/15-А за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я КМДА, Управління охорони здоров`я Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії та відшкодування матеріальної шкоди, якою визнано протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), щодо не забезпечення ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02 починаючи з 19 червня 2015 року; зобов`язано Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 84 799,90 грн. у період з червня 2015 по квітень 2016 року, та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з липня 2016 року по липень 2018 року ОСОБА_1 , внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, а саме незабезпечення лікарським засобом, був змушений придбати лікарський засіб «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій на загальну суму 182 077,38 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками про придбання лікарського засобу, замовленнями, актами приймання-передачі, висновком про якість ввезеного в Україну лікарського засобу, зокрема: 05 липня 2016 року на суму 17524.68 грн., 08 листопада 2016 року на суму 18196.14 грн., 09 лютого 2017 року на суму 17835 грн., 19 травня 2017 року на суму 22835 грн., 16 січня 2018 року на суму 24800 грн., 19 квітня 2018 року на суму 18699 грн., 30 липня 2018 року на суму 18500 грн., 18 жовтня 2018 року на суму 22038,08 грн., 11 січня 2019 року на суму 21 838,42 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач був вимушений за власний рахунок забезпечувати себе зазначеним лікарським засобом, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає. що рішення суду повністю відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я КМДА, Управління охорони здоров`я Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії та відшкодування матеріальної шкоди.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), щодо не забезпечення ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02 починаючи з 19 червня 2015 року; зобов`язано Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року скасовано постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 84 799,90 грн. у період з червня 2015 по квітень 2016 року, та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто протиправність дій відповідача доказуванню не підлягає, оскільки встановлена рішенням суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачено, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Відповідно до статті 53-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII держава забезпечує заходи з профілактики рідкісних (орфанних) захворювань та організацію надання громадянам, які страждають на такі захворювання, відповідної медичної допомоги.

Громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, безперебійно та безоплатно забезпечуються необхідними для лікування цих захворювань лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання відповідно до їх переліку та обсягів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом підпункту 3 пункту «б» частини першої статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо забезпечення відповідно до законодавства пільгових категорій населення лікарськими засобами та виробами медичного призначення.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що Постанови КМУ від 17 серпня 1998 року №1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань», безоплатно і на пільгових умовах відпускаються лікарські засоби, які зареєстровані в України в установленому порядку та включені до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я, крім лікарських засобів, що включені до переліку міжнародних непатентованих назв лікарських засобів. Крім того, лікарський засіб «Сандостатин ЛАР» не був включений до переліку міжнародних непатентованих назв лікарських засобів, затвердженого постановою КМУ від 17 березня 2017 року №152.

Відповідач взагалі не надав позивачу лікарської та фінансової допомоги.

Доводи апелянта про те, що не передбачено відшкодування вартості лікарських засобів для хворих на орфанні захворювання колегія суддів відхиляє оскільки ст. 49 Конституції України охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Життя і здоров`я людини є найвищою цінністю, то забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання повинно бути забезпечено державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд першої інстанції встановив, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, позивач був вимушений за власний рахунок забезпечувати себе зазначеним лікарським засобом.

Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується заподіяння позивачу шкоди (понесення збитків) на суму 182 077,38 грн. внаслідок протиправної бездіяльності Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації із забезпечення ОСОБА_1 лікарським засобом «Сандостатин ЛАР» мікросфери для суспензії для ін`єкцій, міжнародна непатентована назва «Октреотид», код АТХ Н01СВ02.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції з тим, що посилання відповідача на незаконність позовних вимог з огляду на відсутність фінансування з міського бюджету міста Києва за міською цільовою програмою «Здоров`я киян» на 2017 - 2019 роки, не заслуговують на увагу, оскільки не звільняють відповідача від покладеного законодавством обов`язку забезпечення позивача необхідним лікарським засобом.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення і рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту охорони здоров`я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді А.А. Пікуль

О.В. Борисова