Провадження №: 2/752/3455/19
05.08.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
20.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_2 .
В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 03.05.2018 року він передав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3, 000 дол. США. На підтвердження отримання від нього грошей у сумі 3, 000 дол. США відповідач написав йому розписку, зобов`язався повернути борг до 01.12.2018 року.
Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманих від нього грошових коштів у строк, який було вказано в розписці не виконав, а тому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3, 000 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на момент отримання відповідачем грошових коштів складало 78 450 гривень, втрати від інфляції у розмірі 5 070 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом.
Провадження у справі було відкрито 29.12.2018 року після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача на адміністративній території Голосіївського району м. Києва.
Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
У судовому засіданні позивач відсутній, до суду подав клопотання про розгляд заявлених вимог за його відсутності, позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві просив задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні відсутній, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду з будь-якими клопотаннями не звертався.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Судом встановлено, що 03.05.2018 року ОСОБА_2 одержав у позику кошти в розмірі 3 тисячі долларів США в ОСОБА_1 , які зобов`язався повернути до 01.12.2018 року. Про отримання грошових коштів ОСОБА_2 написав розписку 03.05.2018 року. (а.с.10).
Відповідно до статтей 1046, 1049, 1050, 1048 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні обліковї ставки Національного банку України.
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання позичальника за укладеним із ним 03.05.2018 року договором, що підтверджено розпискою позичальника ОСОБА_2 .
Відповідно до правил статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, правилами статті 524 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а правилами частини 2 статті 533 цього ж Кодексу встановлено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
З підстав невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення позики, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, розмір якої розраховує у грошовій одиниці України з урахуванням офіційного курсу НБУ долара США по відношенню до грошової одиниці України, що відповідає правилам статтей 524,533 ЦК України.
За даними офіційного курсу валют Національний банк України на 03.05.2018 року встановлював офіційний курс гривні до іноземної валюти, зокрема 1 доллара США 26,15 (а.с.13).
За проведеним позивачем розрахунком розмір позики 3 тисячі доларів США є еквівалентним в грошовій одиниці України з урахуванням даних про курс долара США станом на момент отримання відповідачем позики, тобто 03.05.2018 року - 78 450, 00 грн.
За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що з підстав невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань перед позивачем ОСОБА_3 щодо повернення позики за розпискою від 03.05.2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 у примусовому порядку отриманої позики підлягають задоволенню судом.
Станом на час розгляду справи по суті позивачем не проведено розрахунку суми позики в еквіваленті до грошової одиниці України, однак за даними офіційного курсу валют Національного банку України, наданого позивачем станом на 05.08.2019 року курс долара США відносно до Української гривні є нижчим, відповідно суд приймає до уваги розмір боргу, який позивач просить стягнути з відповідача станом на момент підписання розписки щодо надання грошових коштів у позику.
За правилами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, позовні вимоги в частині втрат від інфляції не підлягають задоволенню, виходячи з того, що позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача суми боргу в національній валюті, конвертованій відповідно до суми боргу в доларах США отриманих відповідачем станом на день укладення договору позики, крім того станом на момент укладення договору позики був вищим відповідно до офіційного курсу встановленого на момент ухвалення рішення суду.
З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 у судові засідання жодного разу не з`являвся, будь-яких заперечень суду не надав, а тому суд позбавлений можливості перевірити у повному обсязі зазначені позивачем обставини та зроблений ним розрахунок ціни позову, відповідно приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 03.05.2018 року, які позивач просить стягнути з відповідача з зазначених у позовній заяві підстав.
Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом підлягають відшкодуванню відповідачем за правилами ст. 141 ЦПК України, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 526, 533, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.4, 6, 23, 27, 76, 141, 259, 263, 288 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 78 450 (сімдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят) гривень, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 835 (вісімсот тридцять п`ять) гривень 20 коп., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 79 285 ( сімдесят дев"ять тисяч двісті вісімдесят п"ять) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя К.Г. Плахотнюк