Ужгородський міськрайонний суд
У Х В А Л А

про компенсацію понесених витрат пов`язаних з

розглядом цивільної справи

12.08.2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Вереш А.В.

за участі представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 Роля

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про компенсацію понесених витрат, в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про компенсацію понесених витрат, в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи її тим, що в серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із необгрунтованим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. У зв`язку з повторною неявкою позивача по справі Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.06.2015 р. позовну заяву було залишено без розгляду. Позивачем було подано апеляційну скаргу та Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.09.2015 р. ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 10.06.2015 р. було скасовано справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.10.2018 р. вище зазначену позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку з неодноразовою неявкою позивача по справі у судові зсідання.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 вказує на те, що справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики перебувала в суді понад чотири роки. За весь час перебування справи в суді позивач ОСОБА_3 не була присутня в жодному судовому засіданні. З метою захисту своїх прав ОСОБА_1 змушений був звертатись за отриманням правової допомоги до адвоката.

Згідно з актом виконаних робіт за договором та квитанцією про сплату, витрати ОСОБА_1 на отримання правової допомоги, повязані із розглядом вищезазначеної справи складають 21 462,29 грн. та сплачений судовий збір в сумі 320,00 грн. за розгляд апеляційної скарги.

Крім цього ОСОБА_1 зазначає, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.01.2017 р. провадження по даній цивільній справі було закрито у зв`язку з відмовою представника позивача від позову. Представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 30.01.2017 р. в зв`язку з тим, що ухвалу суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм процесуального права, оскільки на момент винесення ухвали у представника позивача були відсутні повноваження щодо відмови від частини позову, так як закінчився строк довіреності та договору-доручення. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області 18 травня 2017 р. Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 січня 2017 р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга відповідача є наслідком процесуальної недбалості позивача. Численні клопотання відповідача, та ухвала суду про витребування доказів, є наслідком недобросовісного ставлення позивача до своїх процесуальних обов`язків по ініційованій нею справі.

ОСОБА_1 вважає, що вищезазначене свідчить про зловживанням позивачем своїм правом на судовий розгляд спору і зумовлює витрати відповідача на професійну правничу допомогу по справі, витрати з судового збору, а також витрати держави на розгляд такої справи у судових інстанціях.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у заяві.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням № 720, про причини неявки суд не повідомила.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 24.10.2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без розгляду, у зв`язку з неодноразовою неявкою позивача по справі в судові засідання.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Суд констатує, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду про залишення позову без розгляду була постановлена судом 24.10.2018 р., а ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про компенсацію здійснених ним витрат, в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України 09.11.2018 р., тобто в межах строку передбаченого ч.6 ст.142 ЦПК України.

Звертаючись до суду, відповідач мотивує свою заяву про компенсацію здійснених ним витрат необґрунтованим зверненням позивачки до суду з позовом та вчиненням інших дій, внаслідок чого відповідач був змушений звернутися до адвоката для отримання професійної правничої допомоги.

З метою отримання правової допомоги у вищезазначеній справі відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №10189/14-ц від 02.12.2015 року із адвокатом Роля І.І.

Згідно з актом виконаних робіт № 2 від 02.12.2015 року та № 5 від 19.02.2019 року за договором та квитанціями про сплату, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні: а копії долучені до матеріалів справи, витрати ОСОБА_1 на отримання професійної правничої допомоги, повязані із розглядом вищезазначеної справи складають 21460,00 грн.

У пункті 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року роз`яснено, що відповідно до статті 89 ЦПК у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

В інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі у справі F6-15926 св 15, дійшов висновку, що за змістом ч. 3 ст. 89 ЦПК України( на даний час ч.5 ст.142 ЦПК України) для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, повязаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та предявив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу.

За умовами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що понесені відповідачем судові витрати на професійну правничу допомогу по справі, повністю узгоджуються із положеннями ст. 137 ЦПК України, умовами Договору про надання правової допомоги, а їх понесення підтверджується Актами виконаних робіт та квитанціями.

Крім цього, представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 30.01.2017 р. та сплачено судовий збір в розмірі 320,00 грн., що підтверджується квитанцією А-Банку, яка долучена до матеріалів справи ( а.с. 19а, виокремлені матеріали).

Оскільки ОСОБА_1 поніс витрати пов`язані із розглядом справи за позовом ОСОБА_3 , який у подальшому залишено без розгляду за неявкою позивача в судові засідання, суд приходить до висновку про стягнення з позивача витрат пов`язаних із розглядом справи.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в силу вимог ч.5 ст.142 ЦПК України, відповідач має право на компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката, внаслідок необґрунтованих дій позивача в межах суми витраченої на правову допомогу адвоката та сплати судового збору при подачі апеляційної скарги.

Що стосується вимог заяви в частині стягнення з позивача на користь держави у встановленому законом розмірі судовий збір за розгляд справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених вимог, оскільки відповідач у відповідності до приписів ч.5 ст. 142 ЦПК України має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.5 ст. 142 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про компенсацію понесених витрат, в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (мешканки АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 мешк. АДРЕСА_2 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 21 460,00 грн. та понесені витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги в сумі 320,00 грн.

В решті задоволення вимог заяви відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днівздняпроголошенняухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15п.1 Розділу ХШ ПерехіднихПоложеньЦПКУкраїни в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Копію ухвали суду направити сторонам по справі для відома.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца