ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 629/2579/19

провадження № 22-ц/818/5637/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Сащенка І.С.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Крилова Олена Леонідівна, яка діє в інтересах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Смірнової Н.А., -

у с т а н о в и в:

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.02.2009 в розмірі 123 434 грн 12 коп. та судових витрат.

Позов мотивований тим, що 6 лютого 2009 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н (надалі Договір), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взятих на себе за вищевказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 30.04.2019 має заборгованість у розмірі 274 768,48 грн, яка складається з: 6 533,90 грн - заборгованість за кредитом, 263 484,58 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 750 грн - заборгованість за пенею та комісією. При цьому Банк зазначав, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 123 434,12 грн, яка складається із: 6 533,90 грн - заборгованість за кредитом, 116 900,22 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 27.02.2009 по 30.05.2018.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 17 вересня 2019 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06.02.2009 у розмірі 6 533 грн 90 коп. та 101 грн 69 коп. судового збору. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Крилова Олена Леонідівна, яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що розмір процентів за користування кредитними коштами зазначено у підписаній відповідачем заяві-анкеті. Основними вимогами банку за кредитним договором є повернення наданих кредитних коштів та отриманні відсотків за їх користування, і ця умова є істотною при наданні кредитних коштів. Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову в частині стягнення процентів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В письмових поясненнях Шевченко Антон Олександрович, діючи в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», наполягає на задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що підписуючи анкету-заяву, у якій був визначений розмір процентів за користування кредитом 30 процентів річних (2,5% на місяць), ОСОБА_1 погодилася з їх розміром і зобов`язалася їх сплачувати. Розмір процентів протягом часу кредитування змінювався. За період з 30.06.2014 по 13.04.2019 розмір несплачених процентів за ставкою 30 процентів річних склав 9610 грн 27 коп. В підписаній ОСОБА_1 довідці вона також погодилась сплачувати пеню за прострочення виконання зобов`язань, тому за період з 01.06.2014 по 13.04.2019 з неї також належить стягнути 570 грн пені.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши письмові пояснення, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе за договором кредиту зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконала. Тому з неї належить стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6 533,90 грн. Разом з тим, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

Повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судовим розглядом установлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідно до укладеного 6 лютого 2009 року договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Матеріали справи містять заяву, у якій зазначено, що разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами заява становить договір про надання банківських послуг між ОСОБА_1 та Банком. В анкеті-заяві також указано, що ОСОБА_1 ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 8).

На підтвердження виникнення між сторонами у справі кредитних правовідносин, Банк, окрім анкети-заяви, надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану ОСОБА_1 , й Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 9-15).

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за укладеним 06.02.2009 кредитним договором станом на 30.04.2019 становить 123 434,12 грн і складається з: 6 533,90 грн - заборгованість за кредитом, 116 900,22 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 27.02.2009 по 30.05.2018 (а.с.5-7).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що у заяві позичальника від 06.02.2009 процентна ставка зазначена у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8). Така ж процентна ставка визначена і в підписаній ОСОБА_1 довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с. 9).

Оскільки в указаних вище документах, підписаних відповідачем, визначено розмір процентної ставки за користування кредитом, тобто сторони погодили умови договору кредиту в цій частині, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення відсотків.

Згідно наданого Банком розрахунку в письмових поясненнях до апеляційної скарги розмір процентів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 станом на 30.05.2018 складає 4734 грн 84 коп. ( а.с. 82 - 83).

За таких обставин, апеляційна скарга Крилової О.Л., подана в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом - скасуванню, з ухваленням у цій частині нової постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами за кредитним договором від 06.02.2009 у розмірі 4734 грн 84 коп.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволена на 4,05 %, тому з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути 116 грн 70 коп. судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги, пропорційно задоволеній її частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 вересня 2019 року в частині відмови у задоволення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом скасувати, ухвалити в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за процентами за кредитним договором від 6 лютого 2009 року у розмірі 4734 (чотири тисячі сімсот тридцять чотири) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійки.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 116 (сто шіснадцять) гривень 70 (сімдесят) копійок судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 грудня 2019 року.

Головуючий - О.Ю.Тичкова

Судді - А.В.Котелевець

І.С.Сащенко