Справа № 342/1235/17
Провадження № 2/342/10/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретарів судового засідання Сьомкайло І.-М.І., Петруняк Н.А.,

представника позивачки/відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідача/ позивача ОСОБА_2 , відповідача/ позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_4 до Росохацької сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Росохацької сільської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на садибу в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла представник ОСОБА_5 , звернулася в суд з позовом до Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просила визнати за позивачкою ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . В позові зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2012 ОСОБА_6 мала у власності 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заповітом ОСОБА_6 все своє майно заповіла своїй онуці ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Позивачка звернулась до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 27.10.2017 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що 1/2 частина успадкованого ОСОБА_6 житлового будинку не зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право власності на вказану 1/2 частку житлового будинку. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав ОСОБА_6 знаходиться по АДРЕСА_1 ; згідно з звітом ринкова вартість будинку становить 94665,00 грн. Покликаючись на ст.ст. 317, 328, 391, 392, 1216, 1223, 1258, 1265 ЦК України, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 22.11.2017 відкрито провадження в справі, призначене підготовче засідання. Згідно Ухвали суду від 06.12.2017 до участі в даній справі, за клопотанням представника позивача, залучено співвідповідача ОСОБА_3 , сина померлої ОСОБА_6 .

15.03.2018 відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до Росохацької сільської ради, ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на садибу, що складається із земельної ділянки площею 0,23 га, житлового будинку загальною площею 72 м кв., житловою 60м кв., рік побудови 1956, та господарських споруд по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ОСОБА_3 просить визнати за ним право власності у порядку спадкування на такі земельні ділянки: площею 0,10 га, що розташована на території в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, урочище Марія; площею 0,15 га, що розташована на території в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, урочище Біля Комори; площею 0,1247 га, що розташована на території в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, урочище Красниця; площею 0,714 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивував тим, що ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_4 та доданими до неї документами, дізнався, що первісний позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 22.07.2008 ОСОБА_6 зробила розпорядження на випадок смерті, яким заповіла своїй онуці ОСОБА_4 все майно, що буде належати спадкодавцю на день смерті. Він, ОСОБА_3 , є сином ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Після смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_4 , в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він подав заяву про прийняття спадщини до Городенківської державної нотаріальної контори, що стверджується надісланим на його ім`я листом в.о. державного нотаріуса від 12.09.2017 № 1674/0214. Із змісту цього листа вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за заповітом, тому що свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового житлового будинку не зареєстроване в органах державної реєстрації та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Отже, предметом позову є визнання права власності на один і той самий предмет нерухомості, тому відмова нотаріальної контори поширюється також і на нього. Також в зустрічному позові ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 не надала суду доказів про те, що в силу вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України на час смерті ОСОБА_6 проживала разом з нею; до своєї позовної заяви ОСОБА_4 не надала даних про зверненняз заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Із отриманої на адвокатський запит відповіді Росохацької сільської ради не вбачається, що ОСОБА_4 проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 . На день смерті матері ОСОБА_3 був непрацездатною особою, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , тому відповідно до ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Позивач за зустрічним позовом зазначив, що згідно ч.1 ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Згідно довідок Росохацької сільської ради від 12.09.2017 № 131 та № 132, відповідно, спадкове майно ОСОБА_6 складалося з житлового будинку та земельних ділянок загальною площею 0,6047 га; на день смерті у неї на праві власності знаходилася земельна ділянка площею 0,714 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Ухвалою суду (головуючий суддя Федів Л.М.) від 19.03.2018 відкрито провадження в справі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду в одному провадженні з справою № 342/1235/17 провадження 2/342/123/2018 за позовом ОСОБА_4 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 , до Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.05.2018, після закінчення терміну повноважень судді Федів Л.М., вищезазначена справа передана до провадження судді Городенківського районного суду Ничик Г.І.

До закінчення підготовчого провадження в справі, 17.09.2018, представник первісного позивача адвокат Візінський В.В. подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просить визнати за позивачкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування. При цьому покликається на те, що згідно постанови державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку, на який претендує позивачка, оформляючи свої спадкові права.

27.12.2018 судом винесена Ухвала про закриття підготовчого провадження в справі та призначення справи до судового розгляду по суті. 26.03.2019 розпочато судовий розгляд справи.

В судові засідання представник Росохацької сільської ради не з`являвся, 15.01.2019, 25.02.2019 до суду поступили заяви № 63 від 14.01.2019, № 209 від 14.02.2019 про розгляд справи № 342/1235/17 провадження 2/342/123/2018 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за позовом ОСОБА_4 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 без присутності в судовому засіданні представника сільської ради, заперечень проти позову не має.

Представник первісного позивача зменшені позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав. Зазначив, що згідно свідоцтва про право власності житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 1/2 частині ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_6 залишила заповіт на свою внучку ОСОБА_4 , позивачку. Вона прийняла спадщину після смерті бабусі, так як на день смерті проживала разом з нею. Відмітки в її закордонному паспорті підтверджують, що на час смерті бабусі ОСОБА_4 перебувала в Україні. Так як 1/ 2 частину житлового будинку ОСОБА_6 прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка, їй було видане свідоцтво про право на спадщину, але успадкована частка житлового будинку не зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно, тому нотаріус відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю 1/ 2 частку. З постанови нотаріуса позивачці стало відомо про те, що до нотаріальної контори у визначений законом строк з заявою про прийняття спадщини звертався син померлої ОСОБА_3 , який має обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_6 . Представник ствердив, що позивачка не має заперечень щодо визнання за сином спадкодавця обов`язкової частки в цій частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , про яку вона заявила позовну вимогу про визнання права власності.

Представник відповідача за первісним позовом, одночасно представник позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_2 підтримав зустрічний позов з підстав, зазначених в ньому. Зазначив, що ОСОБА_3 на день смерті матері був інвалідом, він вчасно подав заяву до нотаріальної контори про прийняття, тому є таким, що прийняв спадщину в розмірі обов`язкової частки від всього житлового будинку. Постанова нотаріуса про відмову ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину стосується і ОСОБА_3 .

Відповідач за первісним позовом, одночасно позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 первісний позов не визнає, просить відмовити, а свій позов підтримує, крім позовних вимог в частині визнання права власності на земельні ділянки (паї), зазначені в поданому представником його письмовому клопотанні про залишення позову в цій частині без розгляду. ОСОБА_3 пояснив, що спадкоємець ОСОБА_4 20 років проживає в Італійській державі, тому посилання на те, що вона прийняла спадщину не відповідає дійсності. Витяг з Положення про базу даних про осіб, які перетнули державний кордон України з 2013 р. свідчить, що ОСОБА_4 в Україну приїжджає тільки в відпустку. Щодо реєстрації ОСОБА_4 в будинку його матері, то посилання Росохацької сільської ради в листі-відповіді адвокату на те, що за проханням його матері онука ОСОБА_4 була записана в її господарстві в червні 2008 р., а рішення щодо прописки через паспортний стіл не здійснювалось, так як обидва домогосподарства: і баби, і її батьків знаходяться за однією адресою не відповідає вимогам законодавства. Заяву про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 подала до нотаріальної контори через два роки після смерті його матері, в грудні 2017р., тому вона не може вважатись такою, що прийняла спадщину. Свідоцтво про право на спадщину на 1 /2 частку будинку його мати ОСОБА_6 отримала через 18 років після смерті спадкодавця, хоча нема даних про те, що вона зверталась до нотаріуса з заявою продовжити строк прийняття спадщини. Він не претендує на те, де побудувалась сестра. Також зазначає, що в 1968 р. він був прийнятий в колгосп, в погосподарській книзі на 1980 р. в господарстві № НОМЕР_12 він був прописаний як член колгоспного двору, також в цьому дворі проживали його батько і мати. Тому вважає, що згідно ст.ст. 123-124 Цивільного кодексу (1960 р.) він має 1/ 3 частку в колишньому колгоспному дворі. В 1986 р. він отримав квартиру в м. Надвірна. Згідно записів в погосподарській книзі в 1980 р. в господарстві в колгоспному дворі № НОМЕР_11 проживали ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . За життя матері він її провідував кожного тижня, однак про заповіт в користь племінниці мама не говорила, про її заповіт дізнався, коли мама померла. Вважає, що заповіт оформлений з порушеннями

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених особою вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та клопотань.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.), який набрав чинності з 01.01.2004 р., визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень згаданого ЦК - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9 від 25 травня 2015 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25.05.2015 Росохацькою сільською радою Городенківського району.

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців з дня смерті спадкодавця), він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За заповітом, посвідченим 22 липня 2008 р. секретарем виконавчого комітету Росохацької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 946, ОСОБА_6 , 1928 року народження, жителька с. Росохач, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, - заповіла своїй онуці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 45995699 (номер в реєстрі нотаріальних дій 946), що доводиться копією Інформаційної довідки № 42152773 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 17.11.2015 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою у зв`язку з відкриттям спадкової справи.

Про те, що позивачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є онукою спадкодавця ОСОБА_6 , свідчать копії: повторного свідоцтва про народження матері позивачки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_3 , виданого 22 грудня 1958 р. Гвіздецьким рай бюро ЗАГС, де зазначено, що її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , актовий запис за № 12 від 08 квітня 1949 р. в Книзі записів актів громадянського стану про народження; свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого Росохацькою сільською радою, з якого слідує, що ОСОБА_11 , 1949 року народження, при одруженні 25 листопада 1967 р. з ОСОБА_8 змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 », запис за № 20 в книзі записів актів громадянського стану про одруження; свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_5 , виданого Росохацькою сільською радою, запис за № 16 від 27 квітня 1968 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, де зазначено, що її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_5 ; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого Росохацькою сільською радою, з якого слідує, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , при одруженні 08.05.1988 з ОСОБА_14 змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 », запис за № 6 від 08 травня 1988 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про що свідчить копія його повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 22 грудня 1958 р. Гвіздецьким рай бюро ЗАГС.

Те, що ОСОБА_6 на день своєї смерті - на ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в житловому будинку по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 , підтверджується виданими виконкомом Росохацької сільської ради довідками № 1094 від 04.09.2017 та № 1306 від 03.11.2017 та випискою № 1131 від 12.09.2017 з погосподарської книги с. Росохач № 1 за 2011-2015 роки (номер об`єкта по господарського обліку 78-1).

Із копії спадкової справи № 292/2015, наданої на виконання ухвали суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою встановлено, що 13.11.2015 до нотаріальної контори надійшла заява жителя м. Косів ОСОБА_3 , справжність підпису якого засвідчена 10.11.2015 державним нотаріусом Косівської районної державної нотаріальної контори, про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Росохач Городенківського району. Копією Витягу № 42152794 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 17.11.2015 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою (нотаріус Білоконь К.С.) підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 58225522 (номер у нотаріуса 292/2015), заведеної 13.11.2015, спадкодавець - ОСОБА_6 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії паспорта громадянина України ОСОБА_3 слідує, що його місце проживання зареєстроване в м. Косів Івано АДРЕСА_1 . Копіями пенсійних посвідчень № ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , виданих Пенсійним Фондом України: 03.09.2014 серії НОМЕР_1 з терміном дії до 28.02.2017; 03.05.2017 серії НОМЕР_1 з терміном дії довічно, - стверджено, що він є інвалідом 2 групи загального захворювання.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Пункт 4 розділу 1 частини ІІІ «Видача свідоцтв про право на спадщину» Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 містить вказівки, за якими непрацездатними вважаються інваліди I, II, III груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.

Отже, на день смерті матері ОСОБА_6 (на ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вважався повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця. Він прийняв спадщину матері ОСОБА_6 , як спадкоємець, що має обов`язкову частку в спадщині.

Отримана згідно ухвали суду про витребування доказів за заявою представника позивача за зустрічним позовом інформація з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 0.184-39325/0/15-18-вих від 04.10.2018 свідчить про те, що ОСОБА_4 в`їхала в Україну 04.05.2015 та виїхала з України 17.06.2015 через пункт пропуску Чоп ( Тиса ). Даних про те, що ОСОБА_4 заявляла про відмову від спадщини спадкодавця ОСОБА_6 суду не надано.

Отже, ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_6 , оскільки на день смерті останньої проживала разом з нею. Наведеним спростовуються твердження відповідача/ позивача ОСОБА_3 , що ОСОБА_4 не прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом.

Вирішуючи питання про наявність/відсутність підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на садибу по АДРЕСА_1 , як члену колгоспного двору, вуд виходить з такого.

У правовій позиції, викладеній в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15 зазначено, що згідно з частиною першою статті 120, статтею 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 - на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

ОСОБА_3 надав суду витяги із погосподарської книги за 1980-1982 роки в АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_11 - господарство ОСОБА_8, особовий рахунок НОМЕР_12 - господарство ОСОБА_3), де є запис про нього як члена колгоспного двору в 1980-1981 роках, в той час він навчався в Львівському державному університеті. Однак, ці витяги не свідчать про те, чи відносилось зазначене господарство до суспільної групи колгоспний двір і які саме особи були членами двору, котрі до 15 квітня 1991 року (час припинення його існування), не втратили права на частку в його майні. Надані ОСОБА_3 архівна довідка архівного відділу Городенківської РДА № 177/01-16 від 06.12.2019 та архівний витяг з Книги по СКК АФ «Прикарпаття» (на 1971-1972 р.р. - колгосп ім. Горького) про його роботу протягом 24 днів в 1971 р. та протягом 26 днів в 1972 р. різноробочим колгоспу не свідчать про те, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 відносилось до колгоспного двору.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.07.2012 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори (спадкова справа № 343 від 04.07.2012, № 1013 в реєстрі нотаріальних дій), згідно витягу № 30936212 про реєстрацію в Спадковому реєстрі зареєстрована видача свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в Спадковому реєстрі за № 53033065, встановлено, що спадкоємцем 1/2 частини житлового будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 є дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; спадкове майно складається із 1 /2 частини житлового будинку, позначеного в плані під літерою «А», розміром житлової площі 39,5 кв.м, розміром загальної площі 56 кв.м, з приналежними господарськими прибудованими, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Саме на цю частину нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_6 27.10.2017 нотаріусом видана Постанова про відмову спадкоємцю ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з посиланням на те, що 1/2 частка успадкованого ОСОБА_6 за свідоцтвом про право на спадщину від 04.07.2012 за № 1013 не зареєстрована в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Також згадана постанова містить посилання на те, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори поступила заява сина спадкодавця ОСОБА_3 , інваліда 2-ї групи про прийняття спадщини.

За змістом положень статті 182 Цивільного кодексу України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що позивачка/відповідачка ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом та відповідач/позивач ОСОБА_3 , як спадкоємець, що має обов`язкову частку в спадщині, - прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_6 .

За змістом ст. 1241 ЦК України - повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. На день смерті спадкодавця ОСОБА_6 до спадкоємців першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України) відносяться її двоє дітей: відповідач/позивач ОСОБА_3 та його рідна сестра, мати позивачки/відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_4 . Якби вони успадковували майно спадкодавця ОСОБА_6 за законом, то їм належало б по 1/2 від 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Право отримати обов`язкову частку має ОСОБА_3 , непрацездатний (інвалід 2-ї групи) син спадкодавця. Його обов`язкова частка від половини будинку спадкодавця дорівнює 1/4 частині від половини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, і відповідає 1/8 частині цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 успадковує 3 /4 частини від половини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що відповідає 3/8 частинам житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1

Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Із копії Повідомлення державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 677/02-14 від 10.05.2019 на адресу ОСОБА_3 слідує, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали ОСОБА_6 , буде вирішуватись нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, за умови отримання витягів з Державного земельного кадастру. Ухвалою суду від 11.12.2019 за заявою ОСОБА_3 залишено без розгляду його позовні вимоги в частині визнання за ним права власності на земельні ділянки на території села Росохач Городенківського району Івано-Франківської області: площею 0,10 га в урочищі Марія; площею 0,15 га в урочищі Біля Комори; площею 0,1247 га в урочищі Красниця; площею 0,714 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай).

За ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Про те, що присадибна ділянка ОСОБА_6 площею 0,23 га, де розташований житловий будинок з господарськими спорудами, не приватизована, свідчить виписка № 1131 від 12.09.2017 з погосподарської книги с. Росохач № 1 за 2011-2015 роки (номер об`єкта по господарського обліку 78-1). Тому відсутні підстави для визнання в судовому порядку права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що обидва позови (і первісний, і зустрічний) підлягають до часткового задоволення.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 381, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1258, 1261,1268-1270, 1273, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 75-81, 223, 258, 259, 264-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки/відповідачки ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 .

Місце проживання відповідача/ позивача ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_10 .

Місце знаходження відповідача Росохацької сільської ради - вул. Українська, 8, с. Росохач, Городенківський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 21.12.2019.

Суддя: Ничик Г. І.