Справа № 673/2262/18
Провадження № 2/673/304/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Ягодіної Т.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Ясінської М.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

встановив:

У грудні 2018 року позивач звернулася в суд із означеним позовом до відповідача, вказавши, що вона є власником будинку та присадибної земельної ділянки, розташованих в с. Яблунівка Деражнянського району Хмельницької області, де вона вирощує сад та різну городину. Відповідач по справі являється її сусідкою та у своєму господарстві утримує свійську птицю, зокрема, індиків, які неодноразово приходили на земельну ділянку і псували її урожай. Так, наприкінці серпня 2018 року вкотре заставши на своєму городі індиків відповідача, відігнала їх до подвір`я останньої та заявила про вимогу відшкодувати заподіяну птицею шкоду на що та відмовила. Внаслідок знищення тваринами 22,6кг капусти та не менше 30кг яблук, просила стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в загальному розмірі 510,80грн. Також зауважила, що внаслідок конфлікту, який виник між нею та відповідачем, остання в присутності інших мешканців села висловлювалася в її адресу нецензурною лайкою, ображала та демонструвала непристойні жести, внаслідок чого було заподіяно моральну шкоду в розмірі 3000грн., яку разом із судовими витратами також просила стягнути із відповідача.

Ухвалою судді від 20.12.2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Згідно з ухвалою від 30.01.2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

03.05.2019 року від відповідача ОСОБА_4 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позову не визнала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Так, вона вказала, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б достовірно вказували на те, що пошкодження городини позивача спричинили належні їй свійські тварини, а також на те, що завдана позивачу шкода була спричинена з вини відповідача. Із урахуванням наведеного, відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

20.05.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечила доводи відповідача, наведені у відзиві, стверджуючи, що факт пошкодження городини індиками відповідача остання сама визнала під час надання нею письмових пояснень дільничному офіцеру поліції ОСОБА_5 05.09.2018 року, в яких вона також вказувала на можливість відшкодування завданої позивачу шкоди.

17.07.2019 року представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив, в яких він вказав на сумнівність відомостей, зазначених працівником поліції у письмових поясненнях ОСОБА_4 від 05.09.2018 року, а також заперечив розмір визначеної позивачем матеріальної шкоди, посилаючись на її необґрунтованість.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили його задоволити в повному обсязі, підтримавши доводи, наведені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позову не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив.

Заслухавши сторони, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку із надвірними будівлями, розташованих по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_1 , виданим приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. 19.09.2011 року, та витягом про державну реєстрацію прав №32605555, виданим Деражнянським ГМП «Інвентаризатор» 21.12.2011 року.

За вказаною адресою також розташована присадибна земельна ділянка, якою користується позивач, утримуючи там сад та город.

Відповідач ОСОБА_6 проживає по АДРЕСА_2 та є власником земельної ділянки, яка розташована неподалік означеної земельної ділянки позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що в кінці серпня 2018 року на земельній ділянці, якою вона користується, індиками відповідача було пошкоджено яблука та знищено насадження капусти, внаслідок чого їй було завдано матеріальну шкоду.

Вирішуючи обґрунтованість доводів позову в цій частині, суд враховує наступне.

Так, згідно акту обстеження земельної ділянки, складеного 07.09.2018 року комісією в складі Яблунівського сільського голови Бондар Н.М. та землевпорядника ОСОБА_7 , в присутності землекористувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , встановлено факт пошкодження належних позивачу 15 головок капусти, загальною вагою 22,6 кг. Крім цього, під яблунею були виявлені гнилі яблука.

Допитані з цього приводу свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вказали, що за зверненням позивача, виходили обстежувати земельну ділянку останньої, де було виявлено пошкодженими 15 головок капусти, загальною вагою 22,6кг. Підтвердили, що пошкодження, які були наявні на капусті були типовими тим, які може заподіяти свійська птиця, яка зі слів позивача належить ОСОБА_4 . Так, як яблука були гнилими, їх кількість та вага не встановлювалися. Під час обстеження земельної ділянки позивача, ОСОБА_4 пропонувала відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок знищення капусти шляхом передачі для позивача в тій же кількості аналогічної городини.

Крім того, судом встановлено, що попередньо, а саме 05.09.2018 року ОСОБА_1 зверталася із відповідною заявою до Деражнянського відділення поліції Летичівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області в якій вказувала на спричинену їй матеріальну шкоду внаслідок знищення урожаю капусти індиками, які належать ОСОБА_9 .

В ході перевірки вказаного звернення, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_4 визнала факт пошкодження належною їй свійською птицею капусти, яку вирощувала на земельній ділянці ОСОБА_1 та підтвердила намір відшкодувати останній заподіяну шкоду.

Добровільність надання означених пояснень ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_5 , який являвся старшим дільничим офіцером поліції Деражнянського ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області та здійснював перевірку за зверненням ОСОБА_1 .

Частинами 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з вимогами чч.1, 2 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Як встановлено судом, позивач неодноразово виявляла на своїй земельній ділянці свійську птицю виду «індики» та в подальшому відганяла їх до домогосподарства ОСОБА_4 , яка приймала даних тварин. Ці обставини, в ході судового розгляду не заперечувалися відповідачем ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд констатує, що протягом декількох днів в серпні-вересні 2018 року індики, які належать ОСОБА_4 безперешкодно заходили на земельну ділянку, якою користується ОСОБА_1 , внаслідок чого було знищено 15 насаджень капусти, вагою 22,6кг.

При цьому, посилання в судовому засіданні сторони відповідача на відсутність доказів її вини у спричиненому ОСОБА_1 збитку, суд оцінює як намагання уникнути цивільної відповідальності.

Згідно моніторингу цін на соціально значущі продовольчі товари на продовольчих ринках Хмельницької області, наданого Деражнянською районною державною адміністрацією станом на 03.09.2018 року, середня роздрібна ціна за 1 кг капусти становить 8грн.

Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги встановлені судом кількість та вагу пошкодженої капусти, завдана позивачу матеріальна шкода становить 180 грн. 80 коп. (22,6 кг х 8,00 грн.)

Підсумовуючи вищезазначене, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, що внаслідок допущеної відповідачем недбалості у виді залишення домашньої птиці без нагляду було порушено права позивача, а тому, з метою ефективного захисту таких прав, слід стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду в розмірі 180 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статі 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З огляду на положення ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом із цим, будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що тваринами відповідача було знищено урожай яблук, стороною позивача не надано. Крім того враховується, що на час обстеження земельної ділянки позивача представниками місцевої влади, вказані яблука перебували у процесі гниття, а тому доводи щодо їх зіпсуття птицею є сумнівними.

Вирішуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, судом враховується наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Заявляючи одночасно вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач, з огляду на зміст позовної заяви, виходив із існування двох правопорушень- 1) знищення свійською птицею відповідача належного їй урожаю; 2) неправомірна поведінка відповідача, яка виразилася у висловлюваннях нецензурних слів, образ, демонстрації непристойних жестів в адресу позивача.

Разом з тим, позивачем не доведено у суді обставин вказаної неправомірної поведінки відповідача, в зв`язку з чим правові підстави для покладення обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди відсутні.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення вимог позивача на 5,15%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 36 грн. 30 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 89, 141, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 29.10.2008 року) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 09.08.2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) 180 грн. 80 коп. матеріальної шкоди та 36 грн. 30 коп. понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 21 грудня 2019 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна