Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 592/2044/15-ц

провадження №61-31966св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про звернення стягнення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 липня 2015 року у складі судді Фоменко І. М. та рішення апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Кононенко О. Ю., Ткачук С. С.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , у якому просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 292 320,459 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачам на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65, 2 кв. м шляхом її продажу з укладенням від імені банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, а також виселити відповідача та інших зареєстрованих у вказаній квартирі осіб.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору, укладеного 20 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_3 , останній отримав кредит у розмірі 200 000 грн на умовах, визначених договором, з кінцевим терміном повернення 20 лютого 2023 року.

3. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором іпотеки, укладеним того ж дня між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , відповідно до умов якого останні передали в іпотеку банку належну їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 липня 2002 року квартиру

АДРЕСА_2

4. Неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором призвело до утворення заборгованості, яку кредитор просить погасити за рахунок іпотечного майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 липня

2015 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 лютого 2008 року в розмірі 1 292 320,49 грн звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій. У задоволенні решти позовних відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що випливають із кредитного договору і договору іпотеки та регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про іпотеку». У силу положень статі 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

7. Місцевий суд також дійшов висновку про відсутність правових підстав для виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

8. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 19 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 липня 2015 року змінено.

Другий абзац резолютивної частини рішення місцевого суду викладено в наступній редакції.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 лютого 2008 року в розмірі 746 072,81 грн звернути стягнення на предмет іпотеки трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65, 2 кв. м шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» за вартістю не меншою ніж 270 000 грн, з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах підприємствах, або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

9. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не врахував, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону України «Про іпотеку»; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

10. Апеляційний суд указав, що при ухваленні місцевим судом рішення не було визначено початкову ціну предмета іпотеки для подальшої її реалізації, що є обов`язковим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. Доводи касаційної скарги зводяться до порушення з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Зауважено, що банком не було дотримано положень статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо направлення письмової вимоги про усунення порушень.

Доводи інших учасників справи

13. Відзив ПАТ КБ «ПриватБанк» на касаційну скаргу аргументовано тим, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують. Просить касаційну скарга залишити без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

15. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17. У травні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

18. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

19. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

20. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

21. Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22. 20 лютого 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким останній отримав 200 000 грн на умовах, визначених договором, кінцевим строком повернення до 20 лютого 2023 року.

23. Виконання позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору забезпечено договором іпотеки, укладеним 20 лютого 2008 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до умов якого останні передали в іпотеку банку належну їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 липня 2002 року квартиру

АДРЕСА_3 . З 29 серпня 2008 року та з 01 лютого 2009 року банком в односторонньому порядку з підстав, передбачених пунктом 8.9 договору про іпотечний кредит було збільшено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

25. Позичальник ОСОБА_3 неналежно виконував умови кредитного договору та допустив утворення заборгованості, яка на 03 лютого 2015 року склала 1 292 320,49 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

26. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

27. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

28. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

29. Предметом спору у справі, яка переглядається, є звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом його продажу з укладенням від імені банку договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах підприємствах, або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій.

30. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

31. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

32. Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

33. Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

34. Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

35. Згідно з пунктом 4.2 іпотечного договору звернення стягнення за цим договором здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду.

36. У пункті 4.3 іпотечного договору сторони погодили, що даний пункт є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для продажу предмета іпотеки та прийняттям предмета іпотеки у власність в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку».

37. Отже, позивач як іпотекодержатель згідно з договором іпотеки та частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» може задовольнити свої кредиторські вимоги під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки третій особі, встановленому статтею 38 цього Закону.

38. Продаж іпотекодержателем предмета іпотеки третій особі відповідно до статей 36, 38 цього Закону та згідно з умовами іпотечного застереження, визначеного у договорі іпотеки, є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

39. Суди вважали обґрунтованим захист порушених прав кредитора стосовно виконання позичальником забезпечених іпотекою грошових зобов`язань щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку»

40. Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня

2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) дійшла висновку, що порядок задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі визначено умовами договору іпотеки, та з урахуванням положень статей 36, 38 Закону України «Про іпотеку» є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду.

41. З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що вказуючи про можливість задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом із наданням йому всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, суди неправильно застосовували норми права, що регулюють спірні правовідносини, оскільки сторонами у договорі іпотеки визначено, що судовий спосіб звернення стягнення застосовується у випадку, коли позасудове врегулювання не привело до задоволення вимог іпотекодержателя в повному обсязі. Відповідних доказів, які б підтверджували виникнення перешкод для іпотекодержателя у реалізації позасудового способу звернення стягнення на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки, позивачем суду не подано. Отже, позивачем не обґрунтовано порушення, невизнання або оспорення права, за захистом якого він звернувся до суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

42. Частиною першою статті 412 ЦПК України підставою для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

43. За викладених обставин ухвалені у справі судові рішення в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення підлягають скасуванню із ухвалення у цій частині нового рішення про відмову в задоволені вимог з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

44. В іншій частині оскаржені судові рішення слід залишити без змін, оскільки суд апеляційної інстанцій правильно вирішив справу по суті, відмовивши у позові.

Щодо судових витрат

45. Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

46. Ураховуючи часткове задоволення касаційної скарги, з

ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею за подачу апеляційної та касаційної скарги 704 грн та

292,32 грн відповідно.

Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2 Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 липня

2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 19 вересня

2017 року в частині висновків вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, у цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про звернення стягненняпредмета іпотеки.

3. В іншій частині заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області

від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 704 грн сплаченого нею судового збору за подачу апеляційної скарги та 292,32 грн - за подачу касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська