Постанова

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 642/5831/16-ц

провадження № 61-21962св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Гацал Л. В., Пилипчик Н. П.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . 12 травня 2016 року, внаслідок протікання шлангу системи постачання холодної води в квартирі АДРЕСА_4 , яка знаходиться поверхом вище та належить ОСОБА_2 , сталося залиття його квартири, про що 14 травня 2016 року комісією об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім - 83» було складено відповідний акт.

Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого залиттям квартири від 05 вересня 2016 року,розмір матеріальної шкоди становить 4 643,00грн.

Посилаючись на те, що залиття квартири сталося з вини власника квартири АДРЕСА_4 , з урахуванням уточненихпозовних вимог, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 4 643,00грн.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 23 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наданий позивачем акт про обстеження його квартири складено з порушенням вимог закону, а тому не є належним доказом. Крім того, позивачем не доведено, що залиття сталося саме з вини відповідача, клопотань про призначення експертиз з метою визначення причин залиття та розміру матеріальної шкоди позивачем заявлено не було, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 23 грудня 2016 рокускасовано, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 643,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому ОСОБА_2 не довела відсутність своєї вини у завданні позивачу матеріальної шкоди, що є її процесуальним обов`язком відповідно до вимог статей 10, 60 ЦПК України 2004 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року, ухвалити постанову, якою залишити в силі рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 23 грудня 2016 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , витребувано матеріали цивільної справи № 642/5831/16-ц з Ленінського районного суду міста Харкова, зупинено виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 14 вересня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

На виконання підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» 26 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_2 зазначає, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення взяв до уваги неналежний доказ (акт обстеження № 3 квартири АДРЕСА_1 від 14 травня 2015 року), оригінал чи засвідчена копія якого в матеріалах справи відсутня. Вказаний акт складено за участю позивача, що є зацікавленою особою, головою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім-83», має в розпорядженні персональні дані власників квартир, копії правовстановлюючих документів на квартири та, користуючись службовим становищем, може складати документи (в тому числі акт обстеження квартири) на власний розсуд.

Крім того, суд апеляційної інстанції не допитав в якості свідків інших підписантів акту ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що може свідчити на фіктивність акту обстеження № 3 від 14 травня 2015 року.

Суд апеляційної інстанції також не дослідив розташування квартир позивача та відповідача у будинку, яке спростовує теоретичну можливість залиття квартири ОСОБА_1 із квартири ОСОБА_2 .

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 з таких мотивів.

Суди встановили, що на підставі договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2012 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 15,4 кв. м, загальною площею 20,9 кв. м.

На підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 2012 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 житловою площею 13,4 кв. м, загальною площею 18,1 кв. м.

Квартира АДРЕСА_4 розташована на п`ятому поверсі будинку, а квартира АДРЕСА_1 - на четвертому.

Згідно з актом № 3 від 14 травня 2015 року обстеження житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , який складений комісією об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш будинок - 83», комісія у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_8 провела обстеження квартири АДРЕСА_1 за вказаною адресою . За змістом цього акту під час обстеження був присутній власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та власник квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_2 .

В результаті огляду встановлено, що 12 травня 2015 року внаслідок залиття, причиною якого став витік води з шлангу ХВС з квартири АДРЕСА_4 , що розташована на п`ятому поверсі , над приміщенням квартири АДРЕСА_1, у квартирі АДРЕСА_1 встановлено пошкодження шпалер на стелі - 5 кв. м, на вікнах - 10 кв. м, пошкодження ламінованого паркету на підлозі - 15 кв. м. Крім того, в акті зазначено, що власнику квартири АДРЕСА_4 необхідно замінити шланг у квартирі АДРЕСА_4 та за свій рахунок виконати ремонт у квартирі АДРЕСА_1 .Також в акті вказано, що власник квартири АДРЕСА_4 від підпису відмовилась. Акт затверджений та скріплений печаткою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім-83».

Відповідно до звіту, який складено Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр оцінки та маркетингу», про оцінку розміру матеріального збитку, завданого залиттям, що сталось 12 травня 2015 року, власнику квартири АДРЕСА_1 , станом на 21 липня 2016 року ринкова вартість розміру матеріального збитку становить (без урахування ПДВ) 4 643,00 грн.

Частиною першою та другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина перша та друга статті 1166 ЦК України).

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, який діяв на час розгляду зазначеної справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року № 20-8-18, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Встановивши на підставі акту № 3 від 14 травня 2015 року факт залиття квартири позивача внаслідок прориву шлангу в квартирі відповідача, розміщеній поверхом вище, та відсутності доказів того, що спричинена цим шкода завдана не з вини ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції про відмову в позові та повністю задовольнив вимоги ОСОБА_1 .

При цьому суд апеляційної інстанції визнав належним доказом складений комісією об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім-83» з участю як позивача, так відповідача акт, оскільки останній містить всю необхідну інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини, завдану матеріальну шкоду (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей), особу, винну у завданні шкоди.

Посилання у касаційній скарзі на фіктивність цього акту є лише припущенням.

Той факт, що до складу комісії, яка складала зазначений акт, не входили майстер технічної дільниці, майстер ремонтної дільниці, слюсар - сантехнік, не свідчить про недопустимість цього доказу та не спростовує факту залиття квартири позивача з квартири відповідача.

Інші доводи відповідача зводяться до переоцінки доказів, покладених в основу оскаржуваного рішення апеляційного суду, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення. А судові рішенні без змін, якщо визнає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 травня 2017 року у справі зупинено виконання рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку. Оскільки рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року залишене без змін, виконання рішення необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду від 28 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук