Номер провадження 2/754/4960/19
Справа №754/3873/19
11 грудня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання матері з якою проживає неповнолітня дитина,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання матері з якою проживає неповнолітня дитина.
Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 29.06.2017 року сторони уклали шлюб який був зареєстрований Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. У зв`язку з різницею характерів та відсутністю взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами не склались. В травні 2018 відповідач зібрав свої речі та покинув сім`ю. Наразі сторони проживають окремо, та не підтримують відносин, а тому позивачка звернулась до суду з проханням розірвати укладений з відповідачем шлюб, оскільки надалі спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.
Крім того, позивач зазначила, що від даного шлюбу вони мають спільну малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до судового наказу виданого Деснянським районним судом м. Києва від 21.09.2018 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання спільної дитини, у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому відповідач не приймає участі матеріально в житті сім`ї, ухиляється від сплати аліментів. Позивачка виховує також ще одну дитину від попереднього шлюбу сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також знаходиться на утриманні позивачки. У грудні 2018 року позивачка з дітьми була вимушена стати на облік в Деснянському Управлінні праці та соціального захисту населення призначення допомоги малозабезпеченій сім`ї. Таким чином, наразі позивачка перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, а тому просить стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь позивачки - ОСОБА_1 на її утримання у розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, частку середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації в м. Києві.
Ухвалою судді 19.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено по вищевказаній справі підготовче засідання.
Ухвалою суду від 13.06.2019 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Згідно зазначеного в позовній заяві, просила суд розглядати справу у її відсутності.
Відповідач у судове засіданні не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції, однак всі поштові відправлення повернулись на адресу суду за закінченням встановленого терміну зберігання. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався.
Згідно вимог ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Частиною третьою статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
До суду від відповідача будь-яких клопотань щодо перенесення розгляду справи, відомостей щодо поважності причин неявки в судове засідання, а також відзиву на позов - не надходило.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі.
Вивчивши матеріали справи повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що між сторонами 29.06.2017 року було укладено шлюб, що зареєстрований Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (а/з №1119), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до пояснень, викладених в матеріалах позовної заяви, сторони не підтримують подружніх відносин та з травня 2018 року проживають окремо один від одного.
Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка просить суд стягнути з відповідача кошти на своє утримання у розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, частку середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації в м. Києві.
Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/з № 1851)
Відповідно до пояснень викладених в позовній заяві дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.
Так, відповідно до ч. 2, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
При цьому, частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд, вирішуючи спір в частині вимог про стягнення коштів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, з урахуванням принципу співмірності, забезпечення достатності потреб матері дитини, вимог ст.191 СК України, а також враховуючи ту обставину що від відповідача не надійшло заперечень, щодо стягнення з нього аліментів, з урахуванням принципу справедливості, співмірності, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 , на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.
Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. за вирішення позовної вимоги немайнового характеру про стягнення аліментів (за сплату якої позивач звільнена на підставі Закону України "Про судовий збір") а також сума судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. за вирішення питання про розірвання шлюбу (за сплату якого позивач також була звільнена відповідно до п. 2 (б) ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 21-24, 56, 84, 110-112, 114, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280-289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Закон України «Про судовий збір» суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання матері з якою проживає неповнолітня дитина - задовольнити частково.
Шлюб, зареєстрований 29.06.2017 року Деснянським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (а/з № 1119) між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Волгоград, РНОКПП - НОМЕР_1 , відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 14.03.2019 року, або до зміни матеріального стану сторін.
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Волгоград, РНОКПП - НОМЕР_1 , відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1536,80 грн..
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.
Суддя: