Справа № 308/2536/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 грудня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Кожух О.А.

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду постановлену 02 липня 2019 року головуючим суддею Малюк В.М. у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо не розгляду клопотання та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги посилається на те, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Міснік Н.В. здійснюється примусове виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2007 року у виконавчому провадженні №3905697 про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ОСОБА_2 (стягувач) аліментів на утримання дітей.

Вказує, що у матеріалах цього провадження міститься розрахунок заборгованості по аліментам, згідно з яким заборгованість зі сплати боржником таких аліментів станом на 31.05.2017 року становить 55817,74 грн. Боржник не погоджується з вказаним розрахунком, у зв`язку з чим 08.06.2018 року звернувся до виконавця із клопотанням про здійснення перерахунку такої заборгованості. Листом від 04.07.2018 року №7-3905697/2197 за підписом начальника Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Секерня В.М. відмовлено у задоволенні такого клопотання. Вказане рішення мотивоване тим, що первинний розрахунок заборгованості проведено у відповідності до вимог законодавства та на підставі матеріалів виконавчого провадження.

Проте, представник скаржника вважає, що виконавець протиправно не розглянула його клопотання про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати боржником аліментів у даному виконавчому провадженні, а відтак її бездіяльність є протиправною.

За його твердженням, ним було наведено належне обґрунтування того, що розмір заборгованості по сплаті боржником аліментів у виконавчому провадженні №3905697 підлягає перерахунку, однак державним виконавцем це було проігноровано.

На підставі наведеного та відповідно до статей 447-451 ЦПК просив суд: 1) визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Міснік Н.В. у вигляді не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 08 червня 2018 року у виконавчому провадженні №3905697; 2) зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Міснік Н.В. розглянути вказане клопотання та здійснити перерахунок заборгованості зі сплати ОСОБА_1 аліментів у виконавчому провадженні №3905697 з урахуванням фактичного доходу цього боржника, а не середньої заробітної плати, та фактично сплачених ним в добровільному порядку сум на користь стягувача ОСОБА_2 , а також за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину ОСОБА_3 , яка досягла повноліття; зупинити стягнення на підставі виконавчого документу у виконавчому провадженні №3905697 до вирішення скарги по суті.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02 липня 2019 скаргу ОСОБА_1 , задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Міснік Нелі В`ячеславівни у вигляді не розгляду клопотання ОСОБА_1 від 08 червня 2018 року у виконавчому провадженні №3905697.

Зобов`язано головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Міснік Нелю В`ячеславівну розглянути клопотання ОСОБА_1 від 08 червня 2018 року у виконавчому провадженні №3905697.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Відділ ПВР управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги. В обґрунтування скарги посилається на те, що на клопотання ОСОБА_1 від 08.06.2018 дано було відповідь листом начальника відділу ПВР від 04.07.2018. При цьому ОСОБА_4 дану відповідь уже оскаржував до суду і ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.11.2018 у задоволенні такої скарги було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ухвала суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині часткового задоволення скарги, то апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість ухвали суду лише в цій частині в межах доводі апеляційної скарги.

Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2007 року у справі №2п-117/07 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними повноліття, починаючи з 26.01.2006 року.

На виконання вказаного рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 01.06.2007 року видано виконавчий лист, який пред`явлений для примусового виконання до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції (а.с.26).

Постановою в.о. начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Секерні В.М. від 11.04.2018 року передано з Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області для подальшого виконання виконавче провадження №3905697 по виконанню виконавчого листа №2п/117/07, виданого 01.06.2007 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (а.с.31).

23.04.2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Міснік Н.В. винесено постанову про прийняття вказаного виконавчого провадження (а.с.33).

Встановлено, що 08.06.2018 року заявник (боржник) ОСОБА_1 звернувся до головного державного виконавця відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Міснік Н.В. із клопотанням (а.с.34), в якому зазначив, що у матеріалах виконавчого провадження міститься розрахунок заборгованості по аліментах, згідно з яким заборгованість зі сплати ним таких аліментів станом на 31.05.2017 становить 55817,74 грн. (а.с.28, 29), однак він не погоджується з вказаним розрахунком, а тому просив здійснити перерахунок заборгованості зі сплати ним аліментів у даному виконавчому провадженні, враховуючи його реальні доходи, а не розмір середньої заробітної плати чи будь-які інші дані, за вирахуванням тієї рівної частки, яка припадала на його дитину, яка досягла повноліття, та з урахуванням отриманих стягувачем протягом 2014-2016 років від нього аліментів в розмірі 686,00 грн. Про результати проведеного перерахунку заявник просив повідомити його письмово, надавши відповідний розрахунок.

Листом начальника відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Секерні В.М. від 04.07.2018 року №7-3905697/2197 ОСОБА_1 повідомлено, що розрахунок заборгованості здійснено у відповідності до ст. 195 СК України, а в разі незгоди з таким боржник вправі його оскаржити до суду в порядку ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.34).

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем належним чином не вирішено клопотання ОСОБА_1 від 08.06.2018. При цьому суд критично оцінив лист начальника відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Секерні В.М. від 04.07.2018 року №7-3905697/2197.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Та оскільки ОСОБА_1 08.06.2018 було подано клопотання в порядку передбаченому ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», то розгляд такого клопотання повинен здійснювати згідно даного Закону. Зокрема, в силу приписів п.3 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», таке клопотання зобов`язаний був розглянути безпосередньо державний виконавець Міснік Н.В. у провадженні якого знаходиться дане виконавче провадження.

Таким чином суд вірно не взяв до уваги лист начальника відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Секерні В.М. від 04.07.2018 року №7-3905697/2197, оскільки такий підписано начальником відділу ПВР, а не державним виконавцем Міснік Н.В. Також як вірно вказав суд першої інстанції такий лист складено не відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», а в порядку ЗУ «Про звернення громадян», який не поширюється на дані правовідносини.

Відтак, оскільки державним виконавцем так і не було належним чином вирішено заявлене клопотання боржника від 08.06.2018 року, то суд обґрунтовано визнав його бездіяльність у вигляді не розгляду цього клопотання неправомірною та зобов`язав розглянути зазначене клопотання по суті.

Щодо посилання апелянта на те, що ухвалою суду від 28.11.2018 вже було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 (а.с.38-41), то апеляційний суд зазначає, що у вказаній справі ОСОБА_1 оскаржував рішення державного виконавця щодо відмови у здійсненні перерахунку заборгованості зі сплати аліментів. Відмова суду в задоволенні скарги вмотивована саме тим, що жодного рішення з цього приводу державний виконавче не приймав. Наразі же ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність виконавця з приводу неприйняття такого рішення (не розгляд клопотання), і судом вірно встановлено неправомірність такої бездіяльності. Отже, вказана ухвала суду від 28.11.2018 не може бути підставою для відмови в задоволенні поданої скарги.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 02 липня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 03 грудня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді