КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва в складі судді Васильєвої Н.П., ухвалене в м. Київ 21 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позову зазначило, що 24 лютого 2012 року банк уклав із ОСОБА_3 кредитний договір № 4/1127085, відповідно до умов якого надав позичальнику кредит у сумі 288996,77 грн. з кінцевим строком повернення до 23 лютого 2015 року включно зі сплатою 13,6 % річних за користування кредитом. У забезпечення виконання цього кредитного договору ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклав із ОСОБА_3 договір застави № Z2/1127085 від 24 лютого 2012 року, предметом за яким є автомобіль марки Lexus IS 250 д.н.з. НОМЕР_1 .

У квітні 2015 року банк дізнався, що ОСОБА_3 , незважаючи на чинний запис про обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відчужив автомобіль на користь ОСОБА_1 , яка є власником цього транспортного засобу на час розгляду справи.

ОСОБА_3 неналежно виконував зобов`язання за кредитним договором і має заборгованість, яка станом на 23 червня 2016 року складає 517460,17 грн., з яких заборгованість за простроченим кредитом - 240844,35 грн., проценти за період з 24 травня 2016 року по 31 травня 2016 року - 715,95 грн., проценти за кредитом за період з 01 червня 2016 року по 23 червня 2016 року - 2058,36 грн., прострочені проценти - 116231,50 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту і процентів - 157610,01 грн.

Оскільки на момент набуття відповідачем права власності на спірний транспортний засіб запис про обтяження був чинним і застава зберегла силу для нового власника, ПАТ «Креді Агріколь Банк» просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 517460,17 грн. звернути стягнення на автомобіль Lexus IS 250 д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року позов задоволено. Звернено стягнення на предмет застави - автомобіль Lexus IS 250 д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_1 , шляхом його продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження для погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» у розмірі 517460,17 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що запис про обтяження автомобіля внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, тому при переході права власності на цей транспортний засіб до ОСОБА_1 застава зберегла силу, у зв`язку з чим банк має право за рахунок цього майна задовольнити свої вимоги за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 рокута ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлює, що у разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим законом. Виходячи із змісту наведеного, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна саме на момент укладення відповідного договору купівлі-продажу. Втім, позивачем не було надано жодного доказу, який би підтверджував наявність обтяження станом на 28 серпня 2013 року відносно транспортного засобу з державним реєстраційним номером НОМЕР_5, а суд першої інстанції не звернув уваги на вказані суперечності.

Крім того, приймаючи оскаржуване рішення, з огляду на матеріали справи та наявні в них докази, суб`єктний склад учасників справи, суд першої інстанції не міг повно та достовірно встановити, чи були невиконані зобов`язання за кредитним договором та чи не припинив свою дію договір застави через невиконання основного зобов`язання, яке він забезпечував. Відповідні докази та пояснення, які могли б підтвердити або спростувати факт наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором міг надати лише ОСОБА_3 , проте, без залучення його до участі у справі суд порушив принцип змагальності сторін.

Заперечень на апеляційну скаргу (в редакції ст. 298 ЦПК України 2004 року, яка діяла станом на момент її апеляційного перегляду) у встановлений судом строк не надійшло.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для звернення стягнення на переданий у заставу транспортний засіб.

Постановою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому Верховним Судом зазначено, що під час нового розгляду справи суду належить встановити, чи зберегла застава свою силу після переходу предмета застави у власність відповідача, а у разі встановлення правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно, для правильного застосування положень статей 526, 589, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями Закону України «Про заставу» суду апеляційної інстанції необхідно урахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, згідно з якими наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо стягнення усієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, свідчить про односторонню зміну кредитором кінцевого строку виконання основного зобов`язання і припинення права на нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, так як у охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, 24 лютого 2012 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклало із ОСОБА_3 кредитний договір № 4/1127085, за умовами якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на придбання транспортного засобу Lexus IS250 для особистих потреб у сумі 288996,77 грн. строком користування із 24 лютого 2012 року по 23 лютого 2015 року включно. За користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду у розмірі 13,6 % річних. Додатками до кредитного договору є графік погашення та умови надання, обслуговування та погашення кредиту (а. с. 10 - 16 т. 1).

Також 23 серпня 2011 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклало із ОСОБА_3 кредитний договір № 1/1127085, за умовами якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти на придбання транспортного засобу Nissan Tida для особистих потреб у сумі 127220 грн. строком користування з 23 серпня 2011 року по 22 серпня 2015 року включно. Додатками до кредитного договору є графік погашення та умови надання, обслуговування та погашення кредиту (а. с. 17 - 23 т. 1).

24 лютого 2012 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклало із ОСОБА_3 договір застави № Z2/1127085, яким забезпечено вимоги заставодержателя, що випливають з кредитного договору № 4/1127085 від 24 лютого 2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань, визначених у п. 1.1 договору, заставодавець на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу належне йому на праві власності майно, а саме транспортний засіб Lexus модель IS250, рік випуску 2011, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 24 - 27 т. 1).

Згідно п. 2.1 договору застави, право застави виникає в момент укладення цього договору та його нотаріального посвідчення. Пріоритет права заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави відносно вимог інших осіб виникає з моменту державної реєстрації обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Пунктом 3.2 договору застави погоджено, що заставодавець зобов`язаний не відчужувати предмет застави, не передавати його в оренду (тимчасове користування) іншим особам без згоди заставодержателя.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 35072867, застава рухомого майна за договором застави № Z2/1127085 від 24 лютого 2012 року, стягувач ПАТ «Креді Агріколь Банк», зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 28 лютого 2012 року (а. с. 29 т. 1).

18 вересня 2012 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» направив на адресу ОСОБА_3 вимогу, в якій повідомляв про необхідність погашення заборгованості на суму 99863,37 грн. (а. с. 31 т. 1), повторну вимогу про погашення заборгованості на суму 97057,36 банк направив 15 січня 2013 року (а. с. 32 т. 1).

22 березня 2013 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» подав до суду позов про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в якій просив стягнути із ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 24 лютого 2012 року в розмірі 264458,32 грн., та за кредитним договором від 23 серпня 2011 року в розмірі 100379,25 грн. (а. с. 33 - 34 т. 1).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2013 року із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» стягнуто заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 364837,57 грн. (а. с. 36 - 37 т. 1).

Із 28 серпня 2013 року право власності на автомобіль Lexus IS 250 перереєстровано на ОСОБА_1 із реєстраційним номером НОМЕР_6 (а. с. 212 т. 1).

На а. с. 214 т. 1 знаходиться витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52053629 від 20 квітня 2017 року, згідно якого за параметрами запиту «номер державної реєстрації НОМЕР_10» інформація у реєстрі відсутня.

В матеріалах справи на а. с. 7 - 9 т. 1 знаходиться наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 4/1127085 від 24 лютого 2012 року в розмірі 517460,17 грн., із яких прострочена заборгованість - 240844,35 грн., нараховані відсотки за період з 24 травня 2016 року по 31 травня 2016 року - 715,95 грн., нараховані відсотки за період з 01 червня 2016 року по 23 червня 2016 року - 2058,36 грн., прострочені відсотки - 116231,50 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди - 157610,01 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на день набуття відповідачем у власність спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містився чинний запис про його обтяження, тому застава зберегла силу для нового власника.

Проте такий висновок суду першої інстанції передчасний.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (стаття 19 Закону України «Про заставу»).

Частина друга статті 17 Закону України «Про заставу» встановлює, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (частина перша статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Системний аналіз положень Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави для висновку про те, що у разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Покупець може бути добросовісним набувачем за умови, якщо на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній відповідний запис.

Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи і на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Таким чином, обов`язковою умовою для звернення стягнення на передане у заставу майно, відчужене іншій особі, є встановлення того, що чинний запис про обтяження містився у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна саме на день набуття новим власником заставленого майна.

У справі, яка переглядається, спірний транспортний засіб перейшов у власність ОСОБА_1 28 серпня 2013 року.

Суд першої інстанції, перевіряючи наявність на день його відчуження чинного запису про обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, послався в обґрунтування своїх висновків на витяг із Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28 лютого 2012 року.

Витяг із реєстру станом на 28 серпня 2013 року у справі відсутній і суд на такий не посилався; питання щодо наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про обтяження автомобіля марки Lexus IS 250 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , саме станом на 28 серпня 2013 року судом першої інстанції не досліджувалося.

Пославшись на те, що відсутність у реєстрі запису по обтяження автомобіля із номерним знаком НОМЕР_5 не спростовує чинності запису про заставу № 12220850, суд не врахував, що на підставі рішення суду або заяви обтяжувача держатель або реєстратор Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєструє відомості про припинення обтяження, а через шість місяців після припинення обтяження такий запис підлягає вилученню із реєстру (стаття 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Таким чином, належним підтвердженням обтяження заставою автомобіля марки Lexus IS 250 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , станом на 28 серпня 2013 року є підтвердження чинності запису № 12220850 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису станом на цю дату, чого суд першої інстанції не встановив.

Витяг із Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 12 жовтня 2016 року, на який у запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення і на апеляційну скаргу, а також у відзиві на касаційну скаргу посилається ПАТ «Креді Агріколь Банк», у справі відсутній.

Крім того, судом першої інстанції, зважаючи на наявність в матеріалах справи рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2013 року (а. с. 36 т. 1), не враховано наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо стягнення усієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, що свідчить про односторонню зміну кредитором кінцевого строку виконання основного зобов`язання і припинення права на нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, так як у охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність даного рішення впливає на розмір заборгованості позичальника, в рахунок погашення якої, у випадку встановлення відповідних правових підстав, судом мало бути звернуто стягнення на заставлене майно.

Разом із тим ОСОБА_3 , який є боржником за наведеними вище кредитними договорами та застоводавцем спірного автомобіля, позивачем до участі в справі не залучений, разом із тим звернення стягнення на предмет застави впливає на права та обов`язки даної особи.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» про звернення стягнення на предмет застави, апеляційний суд враховує, що у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_3 та позивач уклали договір застави транспортного засобу, предметом якого є автомобіль Lexus IS 250 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , і за цими ідентифікуючими ознаками на підставі зазначеного договору застави обтяження транспортного засобу було зареєстроване 28 лютого 2012 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а. с. 29 т. 1).

Дійсно, згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна (реєстрація змін) від 20 жовтня 2016 року, зміни відомостей про обтяження за договором застави Z2/1127085 не зареєстровано (а. с. 176 т. 2).

Також, згідно листа державного реєстратора прав на нерухоме майно, яким є приватний нотаріус Тригуб Є.О., від 21 листопада 2019 року, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься інформація про те, що обтяження № 12220850 зареєстровано 28 лютого 2012 року з терміном дії до 28 лютого 2017 року. 20 жовтня 2016 року зареєстровано звернення стягнення. У записі про обтяження відсутня інформація про припинення/виключення запису до закінчення терміну дії. Таким чином, обтяження № 12220850 перебувало у реєстрі з дати реєстрації 28 лютого 2012 року до закінчення терміну дії 28 лютого 2017 року (а. с. 203 т. 2).

Разом із тим, як вбачається з довідки ВДВС Могилів-Подільського МРУЮ у Вінницькій області від 24 липня 2015 року, транспортний засіб Lexus IS 250 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 був зареєстрований за ОСОБА_3 та 28 березня 2013 року перереєстрований на ОСОБА_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 (а. с. 43 т. 1).

Таким чином, із наявних в матеріалах справи вбачається, що перед відчуженням транспортного засобу на користь ОСОБА_5 його попередній власник ОСОБА_3 змінив державний реєстраційний номер, за яким було зареєстроване обтяження - НОМЕР_1 - на інший НОМЕР_5 , за яким будь-яких обтяжень зареєстровано не було, що підтверджується витягом з реєстру від 20 квітня 2017 року за пошуком по вказаному номеру державної реєстрації НОМЕР_5 (а. с. 214 т. 1), та отримав нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 213 т. 1).

Зазначені дії ОСОБА_3 по зміні державних реєстраційних номерів транспортного засобу призвели до зміни ідентифікуючих ознак автомобіля, перетворення його як об`єкту цивільного права і надали практичну можливість відчуження автомобіля, який не перебував під обтяженням.

Отже, обтяження заставою автомобіля марки Lexus IS 250 2011 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 із державним номерним знаком НОМЕР_5 на час придбання його відповідачем ОСОБА_5 зареєстроване не було.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що станом на час розгляду справи в суді першої інстанції позивач не залучив до участі в справі як співвідповідача позичальника за кредитним договором і заставодавця спірного автомобіля ОСОБА_3 , на права та обов`язки якого впливатиме звернення стягнення на предмет застави, та у якого могли бути з`ясовані обставини відчуження автомобіля.

При цьому чинний ЦПК України не передбачає можливості залучення сторін під час апеляційного перегляду, що унеможливлює справедливий розгляд справи з дотриманням принципів диспозитивності та змагальності сторін.

Не є підтвердженим та доведеним і розмір заборгованості, в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет застави, враховуючи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2013 року у справі № 761/8084/13-ц стягнуто заборгованість за двома кредитними договорами в сукупному розмірі 364837,57 грн. (а. с. 36 - 37 т. 1), і після ухвалення цього рішення позивачем донараховувалися відсотки та пеня.

Разом із тим, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо стягнення усієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, свідчить про односторонню зміну кредитором кінцевого строку виконання основного зобов`язання і припинення права на нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, так як у охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц), а отже підстав для донарахування відсотків і пені у позивача не було.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування із прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Апеляційний суд враховує, що відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а. с. 159 т. 2), однак оскільки в позові відмовлено через його недоведеність, вказана заява судом не розглядається.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із позивача на користь відповідача судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Креді Агріколь Банк» в позові до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (м. Київ вул. Пушкінська 42/4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_9 ) судові витрати в розмірі 1515,80 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.