Справа № 447/2007/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/811/1343/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі банк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 41 711,55 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 28.04.2011 між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та відповідачкою Дуркіною М.М. було укладено Кредитний договір № ВLаЖГА 00031097 на загальну суму 20000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, на строк до 28.04.2014. Оскільки ОСОБА_1 неналежно виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у неї виникла заборгованість, яка станом на 10.08.2015 склала 41 711,55 грн, зокрема, 7519,47 грн - заборгованість за кредитом, 1553,37 грн - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 350 грн - по сплаті комісії, 32 288,71 - штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобов`язань. На підставі наведеного позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № ВLаЖГА 00031097 від 28.04.2011 в сумі 41 711 грн 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 417 грн 11 коп.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2015 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Зазначає, що не погоджується із розрахунком заборгованості, проведеним банком та взятим до уваги районним судом, та звертає увагу, що розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Крім цього, посилається на пропуск позивачем позовної давності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2011 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ВLаЖГА 00031097, згідно умов якого відповідачу у справі було надано кредит в сумі 20 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, на строк до 28.04.2014.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, тоді як відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконувалла не належним чином, внаслідок чого допустила заборгованість.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, така станом 10.08.2015 становила 41 711,55 грн, зокрема, 7519,47 грн - заборгованість за кредитом, 1553,37 грн -заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 350 грн - по сплаті комісії, 32 288,71 - штраф, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором від 28.04.2011, внаслідок чого допустила утворення заборгованості по виконанню кредитних зобов`язань, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 7519,47 грн та 1553,37 грн заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.

Однак, задовольняючи позов в частині стягнення комісії у розмірі 350 грн, районний суд не врахував, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Районний суд не звернув уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16.

Крім цього, як вбачається із розрахунку заборгованості, розмір неустойки (штраф, пеня) становить 32 288,71 грн, що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що розмір неустойки (штраф, пеня) слід зменшити з 32 288,71 грн до 7519,47 грн.

За таких обставин, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № ВLаЖГА 00031097 від 28.04.2011 в сумі 16592,31 грн, зокрема, 7519,47 грн - заборгованість за кредитом, 1553,37 грн - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 7519,47 - штраф, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи, що кредитний договір № ВLаЖГА 00031097 було укладено на строк до 28.04.2014, а з даним позовом позивач звернувся до суду 12.08.2015, доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем позовної давності не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути 165 грн 92 коп. судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази щодо повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи, зокрема про судове засідання 27 листопада 2015 року, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.3 ч.3 ст. 376,381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 листопада 2015 року скасувати та постановити нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № ВLаЖГА 00031097 від 28.04.2011 в сумі 16592,31 грн, зокрема, 7519,47 грн - заборгованість за кредитом, 1553,37 грн - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 7519,47 - штраф, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 165 грн 92 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 15.08.2019

Головуючий

Судді