Справа № 140/1533/19
Провадження № 2/140/666/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2019 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Немирові

цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Немирівського районного суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказавши в позові, що на праві приватної власності, йому належить житловий будинок разом із господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 16.10.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори, Кармазіним Я.К., а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.03.2019 року.

Згідно довідки Ковалівської сільської ради № 3605 від 09.11.2018 року, в належному йому житловому будинку зареєстрована його дружина - ОСОБА_3 та його син - ОСОБА_2 , який вже понад 6 місяців відсутній за місцем реєстрації.

ОСОБА_2 у 2006 році виїхав на постійне місце проживання до Америки, де створив власну сім`ю і має двоє дітей. Наразі проживає за адресою: АДРЕСА_2

З метою досудового врегулювання він звернувся до Ковалівської сільської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , однак йому було відмовлено, про що свідчить лист Ковалівської сільської ради від 20.02.2019 року.

Оскільки відповідач не має ніяких прав до його житлового будинку, ані як власник, ані як квартиронаймач, а тому добровільно обравши інше місце постійного проживання відповідач втратив право користування належним йому житловим будинком.

У зв`язку з реєстрацією відповідача у його житловому будинку, він має ряд незручностей та додаткових фінансових витрат по утриманню житлового будинку, а саме: не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що змушує його нести додаткові витрати та вільно розпоряджатися належним йому житловим будинком.

Відповідно до ст. 167 ЖК України, член сім`ї який вибув з житлового приміщення в будинку (квартири), що належить громадянинові, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідач протягом 10 днів з часу вибуття повинен був виписатися із будинку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що однією із підстав для зняття реєстрації особи з місця проживання є рішення суду про позбавлення його права користування житловим приміщенням.

Будучи зареєстрованим у його частині житлового будинку відповідач порушує його право як власника вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном, оформити пільги на сплату комунальних послуг.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Примакова В.В. в судове засідання не з`явилася, однак надав суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просить суд розглянути справу за його відсутності.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону, визнаний відповідачем та підтверджується матеріалами справи, а саме: паспортними даними ( а. с. 4-5 ), копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 09 листопада 2018 року виданої Ковалівською сільською радою, про те, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять: голова д/г ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 ( а. с. 7 ), повідомленням Ковалівської сільської ради від 20.02.2019 року № 02-12/205 ( а. с. 8 ), копією технічного паспорту ( а. с. 9-13 ), копією заповіту ( а. с. 14 ), копією витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 15 ) та копією довідки Комунального підприємства Немирівське районне бюро технічної інвентаризації за № 146 від 01 березня 2019 року ( а. с. 16 ).

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач є зареєстрованими за місцем проживання в АДРЕСА_1 , який на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

В судовому засіданні встановлено, що факт реєстрації місця проживання відповідача у належному позивачу житловому приміщенні порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, в тому числі оформлення субсидії та реалізації її майнових прав як власника будинку.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.

В судовому засіданні з пояснень позивача, досліджених письмових доказів, які не викликають сумніву у їх об`єктивності, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в належному позивачу будинку з 2006 року, участі в оплаті комунальних послуг за житловий будинок відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового будинку як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Одночасно, суд вважає, що визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в цілому відновить порушене право позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. ст. 71,72, 156 ЖК України, ст. ст. 10, 12, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право на користування належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: