Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 635/2263/15-ц

провадження № 61-8988св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач, відповідач - ОСОБА_1 ,

представник позивача, відповідача -адвокат Чумак Роман Васильович,

відповідач, позивач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року у складі судді Полєхіна А. Ю. та постанову Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що він з 18 липня 1980 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинено, проте у добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо поділу майна подружжя.

За час шлюбу за спільні кошти вони побудували житлові будинки АДРЕСА_4 і АДРЕСА_1 . Крім того, за спільні кошти вони придбали житловий будинок АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 та автомобілі: Hyundai Galloper 2.5 ТD, номерний знак НОМЕР_1 , Mitsubishi Pajero Sport 2.5, номерний знак НОМЕР_2 .

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просив суд поділити майно: виділити йому у власність житловий будинок АДРЕСА_2 , квартиру АДРЕСА_3 та автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, номерний знак НОМЕР_2 ; виділити у власність ОСОБА_2 . автомобіль Hyundai Galloper 2.5 ТD, номерний знак НОМЕР_1 , житлові будинки АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 .

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 заявлено вимоги про поділ не всього майна, яке є у спільній сумісній власності подружжя та набуто за спільні кошти, а саме не зазначено про автомобіль марки Pajero Sport 2,5 TD MT Invit комплектації S12, кольору Х08, придбаного ними за час шлюбу 21 червня 2011 року.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя - автомобіль марки Pajero Sport 2,5 TD MT Invit комплектації S12, кольору Х08, номерний знак НОМЕР_2 ,визнати за ними право власності за кожним на 1/2 частку автомобіля.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2015 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, провадження об`єднано.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 310,20 кв. м, житловою площею 135,90 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Припинено право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, номерний знак НОМЕР_2 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок, загальною площею 54,70 кв. м, житловою площею 24,90 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, загальною площею 349,80 кв. м, житловою площею 133,85 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

У порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_2 , право власності на автомобіль марки Hyundai Galloper 2.5 TD номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 654,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірне майно набуто подружжям за спільні кошти за час шлюбу, тому належить їм на праві спільної сумісної власності у рівних частках. Поділ майна здійснено з урахуванням позовних вимог та висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 28 квітня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив із того, що в уточнених позовних вимогах ОСОБА_1 включив до переліку майна подружжя, що підлягає поділу, автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, номерний знак НОМЕР_2 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року скасовано в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, номерний знак НОМЕР_2 , та у задоволенні позову в цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що спірне майно було придбано сторонами за час шлюбу, при цьому ОСОБА_2 не надано належних і допустимих доказів на спростування презумпції спільності майна подружжя, тому суд першої інстанції, з урахуванням обставин справи, фактичного користування нерухомим та рухомим майном, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статті 89 ЦПК України, правильно вважав, що це майно відповідно до статті 60 СК України належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а згідно з частиною першою статті 70 СК України частки сторін у цьому майні є рівними.

Проте на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя набутий сторонами за час перебування у шлюбі спірний автомобіль Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, номерний знак НОМЕР_2 , відчужений ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, оформленого довідкою-рахунком від 30 січня 2015 року. При цьому вартість цього автомобіля врахована при поділі майна подружжя, тому відсутні підстави для визнання права власності на цей автомобіль за ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Отже, судові рішення в частині вирішення зустрічних позовних вимог не оскаржуються, тому у силу положень статті 400 ЦПК України не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 635/2263/15-ц з Харківського районного суду Харківської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили весь обсяг спільно нажитого сторонами майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, а саме не врахували придбану за час шлюбу земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 ; не з'ясували джерело придбання нерухомого та рухомого майна подружжя, що ділилося, обмежившись встановленням факту, що воно було набуте (побудоване або придбане) за час шлюбу.

Також суди послалися на те, що представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що матеріали справи не містять доказів, що спільне майно подружжя було придбано подружжям за спільні кошти, але жодного правового обґрунтування цим доводам або причин їх відхилення не надав.

Судами були проігноровані показання свідків, що були допитані у цій справі, які є членами родини сторін, що все рухоме та нерухоме майно, не могло бути набуте за грошові кошти подружжя, оскільки у них були відсутні заробітки у цей час і в таких розмірах (все майно було придбано та побудовано за рахунок зятя позивача та відповідача - ОСОБА_4 , сторони ніколи не мали таких заробітків, які б могли дозволити їм придбати або побудувати це майно (відсутні такі докази і в матеріалах справи).

Ігнорування судами вищевказаних обставин, ненадання їм правової оцінки або надання хибної правової оцінки, призвело до прийняття ними судових рішень з порушенням статті 60 СК України та статті 89 ЦПК України, які не грунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чумак Р. В.,подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, надали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 18 липня 1980 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано у Червонозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 389.

За час шлюбу сторони придбали рухоме та нерухоме майно, згоди щодо поділу якого вони не досягли. Зазначене майно є предметом спору.

Згідно з копіями: державного акта на право власності на земельну ділянку серії НА № 494672 ОСОБА_1 на підставі рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 24 січня 1995 року № 1-106 належить земельна ділянка площею 0,150 га, що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; державного акта на право власності на земельну ділянку серії НА № 454675 ОСОБА_1 на підставі рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 26 червня 1996 року № 1-1208 належить земельна ділянка площею 0,150 га, що розташована по АДРЕСА_4 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; державного акта на право власності на земельну ділянку серії САА № 541842 ОСОБА_2 на підставі рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 04 лютого 2005 року належить земельна ділянка площею 0,1295 га, що розташована по АДРЕСА_4 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 454678 ОСОБА_1 на підставі рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 04 лютого 2005 року належить земельна ділянка площею 0,1307 га, що розташована по АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 454693 ОСОБА_1 на підставі рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 02 червня 2005 року належить земельна ділянка площею 0,1294 га, що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а. с. 20, 22, 35, 37, 60).

На земельних ділянках АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 сторони за спільні кошти побудували два житлових будинки: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 54,70 кв . м , житловою площею 27,90 кв. м, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане згідно з рішенням виконавчого комітету Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 березня 2005 року № 63, право власності ОСОБА_1 зареєстровано комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 27 квітня 2005 року; житловий будинок АДРЕСА_4, загальною площею 349,80 кв. м , житловою площею 133,85 кв . м, право власності на який посвідчено за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області від 09 березня 2005 року № 62, право власності ОСОБА_2 зареєстровано комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 27 квітня 2005 року.

За час шлюбу сторони також придбали: житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 135,90 кв. м, право власності на який посвідчено за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27 травня 2000 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л. М. за реєстровим № 803; квартиру АДРЕСА_3 , право власності на яку було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 лютого 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я. В. за реєстровим № 365 (т. 1, а. с. 11, 12, 24, 25, 39, 52-53).

Крім того, до спільного майна, що підлягає поділу, сторонами включено також автомобілі Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD MT Invit, номерний знак НОМЕР_2 , та Hyundai Galloper 2.5 ТD, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 12869/1438/1439, складеним 28 квітня 2016 року експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 116,9 кв. м, АДРЕСА_1 станом на квітень 2016 року складає 1 041 560,00 грн (у тому числі вартість приміщень першого поверху площею 54,7 кв. м - 487 370,00 грн); ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 349,80 кв. м, АДРЕСА_4 станом на квітень 2016 року складає 3 895 840,00 грн; ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 310,2 кв. м, АДРЕСА_2 станом на квітень 2016 року складає 2 641 400,00 грн; ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 станом на квітень 2016 року складає 979 060,00 грн.

Загальна ринкова вартість вказаного нерухомого майна складає 8 557 860,00 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у не скасованій частині та постанова апеляційного суду ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Судом установлено, що ОСОБА_2 фактично проживає у будинку АДРЕСА_4 .

Придатними для проживання є будинки АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 , які фактично є одним домоволодінням.

Також автомобіль HyundaiGalloper 2.5 ТD, номерний знак НОМЕР_1 , знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , що не заперечували сторони у суді.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18,від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Судами достовірно встановлено, що спірне майно придбано сторонами за час шлюбу та проживання однією сім`єю, подружжя мало спільний бюджет на час будівництва та придбання спірного майна. При цьому ОСОБА_2 не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, що є її процесуальним обов`язком.

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 12869/1438/1439, вартість майна, яке ОСОБА_1 просив залишити у власності відповідача, враховуючи інтереси дітей подружжя, становить 5 052 400,00 грн, вартість майна, право власності на яке, позивач просив визнати за ним становить 3 888 460,00 грн.

Вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України повно та всебічно з`ясували обставини справи, надали належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не встановили весь обсяг майна подружжя та джерело його придбання не заслуговують на увагу, оскільки згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України (змагальність сторін, диспозитивність цивільного судочинства) суд «не встановлює» майно, не збирає докази, а саме сторони повинні зазначити таке майно й подати докази щодо його набуття.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2018 року у нескасованій частині та постанову Харківського апеляційного суду від 01 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова