Єдиний унікальний номер судової справи 490/4791/19
Номер провадження 22-ц/812/1401/19
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу, яка постановлена Центральним районним судом міста Миколаєва 19 червня 2019 року, під головуванням судді Чулуп О.С. в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про покладення обов`язку вчинити певні дії,

УСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про покладення обов`язку вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 1981 році позивач закінчив навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті імені В.Г. Бєлінського, правонаступником якого є Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського, за спеціальністю «Математика».

Оскільки у виданому ОСОБА_4 дипломі мали місце помилки, то позивач повернув його до начального закладу, де зазначений документ було знищено, але дублікат диплома про вищу освіту, здобуту у 1981 році, відповідачем так і не було видано позивачу.

05 квітня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати йому дублікат диплома про вищу освіту. Між тим, відповідач не видав дублікат диплома про вищу освіту, як і не повідомив про мотивовані підстави відмови його видачі.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд зобов`язати Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського видати дублікат диплома про вищу освіту, про закінчення ним навчання у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г. Бєлінського за спеціальністю «Математика» та отримання кваліфікації вчителя математики.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, у зв`язку з тим, що є судове рішення, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвала суду мотивована тим, що рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 травня 2019 року (цивільна справа №490/10804/18) вже відмовлено ОСОБА_4 у задоволені його позовних вимог до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про покладення обов`язку вчинити певні дії, у спорі між тими же сторонами, про той самий предмет спору і з тих же саме підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що предмет спору у даній цивільній справі дублікат диплома про вищу освіту, в той час як у справі №490/10804/18 предметом спору був дублікат диплома, що на думку позивача є не одним и тим саме. Крім того, підставою позову у справі №490/10804/18 була відмова у видачі дублікату диплома за заявою від 17 жовтня 2018 року, в той час як підставою позову у даній справі є відсутність відповіді на заяву ОСОБА_1 від 05 квітня 2019 року.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст.77, ч.ч.1,2 ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі якщо, є таке, що набрало законної сили рішення, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Предметом спору (позову) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що випливає зі спірних правовідносин.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч.3. ст.175 ЦПК України).

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Відмова у відкритті провадження, серед іншого, можлива за умови, що вже існує рішення суду, яке набрало законної сили, і це рішення ухвалено за наслідками розгляду спору (позову), який розглядається між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається. Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, необхідність застосування п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України обумовлена, зокрема, неприпустимістю розгляду судами одного і того ж спору двічі. Підставою для прийняття судового рішення про відмову у відкритті провадження у справі може бути лише наявність на час вирішення питання про відкриття провадження у справі рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави для відмови у відкритті провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З матеріалів справи убачається, що у червні 2019 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов`язати Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського видати йому дублікат диплома про вищу освіту, про закінчення ним навчання у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г. Бєлінського за спеціальністю «Математика» та отримання кваліфікації вчителя математики.

При цьому з пояснень позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції слідує, що останній у даній цивільній справі фактично просить видати дублікат диплому про вищу освіту з освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», оскільки, як на думку позивача, саме такий диплом буде відповідати рівню освіти, враховуючи діюче на час заявлення вимог законодавство, та рівню освіти, яку останній здобув у 1981 році.

Як на підставу своїх позовних вимог, ОСОБА_5 посилався на те, що 05 квітня 2019 року він звернувся із відповідною заявою до навчального закладу, проте дублікат диплома про вищу освіту йому так і не видано, вмотивовані підстави відмови у його видачі не повідомлено.

Вирішуючи процесуальну долю позовної заяви ОСОБА_1 , суддя районного суду послався на те, що рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 травня 2019 року у справі №490/10804/18 відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського, а саме відмовлено зобов`язати відповідача видати дублікат диплома про закінчення ОСОБА_6 у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту імені В.Г. Бєлінського за спеціальністю «Математика» та здобуття кваліфікації вчителя математики.

Разом з тим відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у цивільній справі №490/10804/18 такі обставини, як наявність чи відсутність підстав для видачі диплому бакалавру не були предметом спору.

До того ж, як на підставу своїх позовних вимог у вказаній справі позивач посилається на відмову у видачі дубліката диплома про вищу освіту та на відсутність вмотивованої відповіді на його заяву від 05 квітня 2019 року, що не досліджувалось судом першої інстанції у цивільній справі №490/10804/18, а тому висновок судді районного суду, що в обох справах позивачем зазначено одні й ті ж підстави позову та вказано один й той самий предмет є помилковим та передчасним.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оскаржувана ухвала порушує право позивача ОСОБА_1 на справедливий розгляд його справи судом та обмежує доступ до суду.

За такого, ухвала судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 червня 2019 року підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 червня 2019 року скасувати, а позовну заяву ОСОБА_2 разом з доданими до неї документами направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 15 серпня 2019 року