Постанова

Іменем України

14 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 552/4049/16-ц

провадження №61-14646св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року у складі колегії суддів:

Кривчун Т. О., Бондаревської С. М., Дорош А. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державне підприємство «Полтавське управління геофізичних робіт»,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Полтавське управління геофізичних робіт» (далі -

ДП «Полтавське УГР»), у якому, з урахуванням уточнень, просила визнати незаконним наказ ДП «Полтавське УГР» від 12 липня 2016 року «Про порушення платіжної дисципліни»; поновити її на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавське УГР»; стягнути з

ДП «Полтавське УГР» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 079,36 грн.

2. Позовна заява мотивована тим, що наказом від 27 жовтня 2015 року

ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника головного бухгалтера

ДП «Полтавське УГР», а наказом від 24 лютого 2016 року була переведена на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавське УГР».

3. Наказом від 12 липня 2016 року ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади у зв`язку із втратою довіри з боку роботодавця з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статі 41 КЗпП України.

4. Позивач вважає, що її звільнення із займаної посади за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України відбулось з порушенням норм трудового законодавства з огляду на те, що займана нею посада не передбачає безпосереднього обслуговування грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада

2016 року у складі судді Турченко Т. В. позов задоволено.

Визнано наказ ДП «Полтавське УГР» від 12 липня 2016 року «Про порушення платіжної дисципліни» незаконним. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавське УГР». Стягнуто з ДП «Полтавське УГР» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 21 079,36 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавське УГР» допущено до негайного виконання рішення.

6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судом не встановлено наявності винних дій начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавьске УГР» ОСОБА_1 при виконанні нею своїх трудових обов`язків, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач безпосередньо обслуговувала грошові або товарні цінності, що дає підстави для втрати довір`я до неї з боку власника або уповноваженого ним органу.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

7. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року апеляційну скаргу ДП «Полтавьске УГР» задоволено. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

8. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що матеріалами справи достовірно встановлено, що ОСОБА_1 , як начальник відділу бухгалтерського обліку та звітності (головний бухгалтер), безпосередньо обслуговувала грошові цінності, та відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами, що нею вчинялись винні дії, які дали підстави для втрати довіри з боку ДП «Полтавське УГР».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

9. У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

10. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд неправильно застосував положення пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України та помилково відніс посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності до посад, які віднесені до безпосереднього обслуговування грошових та товарних цінностей. У повній мірі не дав оцінку відсутності посадової інструкції начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності та безпідставно застосував положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників.

Доводи інших учасників справи

11. Доводи пояснень ДП «Полтавське УГР» на касаційну скаргу зводяться до того, що оскаржене рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просило касаційну скаргу залишити без задоволення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

13. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14. Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15. У березні 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

16. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

17. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

18. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

19. Касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20. 27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника головного бухгалтера ДП «Полтавське УГР», про що видано наказ.

21. Наказом по ДП «Полтавське УГР» від 24 лютого 2016 року, зокрема,

ОСОБА_1 переведено на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавське УГР».

22. Наказом «Про порушення платіжної дисципліни» від 12 липня 2016 року

ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади у зв`язку із втратою довіри з боку роботодавця з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статі 41 КЗпП України.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

23. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

24. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

25. Пред`являючи позов, ОСОБА_1 посилалася на незаконність звільнення з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

26. Підставою для втрати довіри до позивача стали ряд фінансових порушень, виявлених при аналізі виписок з банківських рахунків, які включають в себе здійснення оплати рахунків по системі «Клієнт-Банк», без підпису керівника було здійснено оплату рахунків по системі «Клієнт-Банк»: оплату ТОВ «ЮПЕКО КИЇВ» 31 травня 2016 року за доступ до архів-сайт «Енергобізнес»

в сумі 20 196 грн та передплату за щотижневий журнал «Енергобізнес» в сумі 14 688 грн; проведення 04 липня 2016 року оплати ТОВ «СТО ДІНІТРОЛ» за технічне обслуговування автомобіля (рахунок №495 на суму 6 326,21 грн, оплачений двічі); самостійне зняття без відома керівника начальником відділу бухгалтерського обліку та звітності з депозитного рахунку

в ПАТ КБ «ПриватБанк» 07 липня 2016 року 450 000 грн;

27. Невиконання окремого доручення Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 28 вересня 2015 року щодо переведення підприємства на обслуговування до вітчизняних державних системно-важливих банківських установ за зарплатними рахунками призвело до фінансових втрат в сумі 982 002,55 грн у зв`язку з визнанням

ПАТ КБ «Хрещатик» неплатоспроможним.

28. У наказі також зазначено, що начальник відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_1 систематично порушує трудову дисципліну, принижує честь і гідність підлеглих працівників відділу та управління. Без зміни у встановленому порядку законодавством порядку посадових інструкцій, закрила доступ до програми «ІС Підприємство» працівникам бухгалтерії та самостійно здійснила перерозподіл роботи у відділі.

29. Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

30. Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

31. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов`язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довіри може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

32. Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей слідує, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які, зокрема, одержують їх під звіт.

33. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

34. Судами встановлено, що в ДП «Полтавське УГР» на час призначення

ОСОБА_1 24 лютого 2016 року на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності була відсутня посадова інструкція начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності ДП «Полтавське УГР».

35. Апеляційний суд проаналізував Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, якими передбачені обов`язки головного бухгалтера, зважив на конкретні обставини справи, та дійшов вірного висновку, що позивач, як бухгалтер є особою, яка безпосередньо обслуговує товарні і грошові цінності, оскільки до кола його обов`язків віднесено підписування, разом з керівником, документів, які є підставою для прийняття і видачі товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, а також здійснення кредитних, розрахункових та інших фінансових зобов`язань, візування господарських договорів.

36. Доводи касаційної скарги аналогічні підставам позову були предметом дослідження судами та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

37. З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом, а також пов`язуються з необхідністю встановлення обставин, які, на думку заявника, встановлені судом неповно і неправильно.

38. Переоцінка доказів знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

39. При вирішенні даної справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, ухвалені судові рішення відповідають критеріям законності і обґрунтованості.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

40. Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

41. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська