ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/176/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю:

секретаря судового засідання- Долі М.А.,

головного державного виконавця - Григоренко М.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Києві справу за

скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк»

вимоги скаржника: скасувати повідомлення головного державного виконавця Григоренко М.Ю. та зобов`язати прийняти до примусового виконання виконавчий лист

заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла скарга Акціонерного товариства "Ідея Банк" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, боржник: ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 23.05.2019 АТ «Ідея Банк» пред`явив для примусового виконання до Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській областівиконавчий лист № 753/18227/18, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 20 березня 2019 року про звернення стягнення на предмет застави, а саме: на автомобіль марки «ЗАЗ TF 69Y0», 2011 року випуску, колір не визначений, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу.

11 червня 2019 року на адресу АТ «Ідея Банк» надійшло повідомлення Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30.05.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень. Банк зазначав, що вважають повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання незаконним та таким, що грубо порушує інтереси банку як стягувача. Тому стягував просить суду скасувати повідомлення головного державного виконавця Григоренко М.Ю. та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист.

Ухвалою суду від 24.06.2019 прийнято скаргу Акціонерного товариства "Ідея Банк" до розгляду та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.08.2019.

22.07.2019 на адресу надійшли від головного державного виконавця Григоренко М.Ю. заперечення на скаргу, в яких він просив відмовити у задоволенні скарги, пославшись на наступні обставини. 28.05.2019 на адресу ПВР надійшла заява про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 753/18227/18, проте оскільки виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень він повернув вказаний виконавчий лист стягувагу. А фактично стягував обрав спосіб звернення стягнення на предмет застави не за рішенням суду, з подальшим його примусовим виконанням у разі, необхідності, згідно з порядком його реалізації, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження», а у позасудовий спосіб - шляхом надання йому права продажу предмета застави третій особі, що не підлягає примусовому виконанню.

Ухвалою суду від 30.07.3019 заяву головного державного виконавця Григоренко М.Ю. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Постановлено судове засідання 06.08.2019 р. у справі проводити в режимі відеоконференції між Дарницьким районним судом м. Києва (м.Київ, вул. Кошиця, 5-А) та Херсонським міським судом Херсонської області (73000, м. Херсон, вул. Маяковського, 6/29).

Головний державний виконавець Григоренко М.Ю. в судому засідання заперечував щодо задоволення скарги, пославшись на обставини вказані у запереченнях.

До судового засідання представник АТ «Ідея Банк», а також ОСОБА_1 не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені були належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд провів розгляд справи за відсутності стягувача та боржника.

Вислухавши головного державного виконавця, дослідивши матеріали скарги, суд вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Дарницького районного суду від 23.11.2018, яке набрало законної сили 26.12.2018 у справі № 753/18227/18 ухвалено: в рахунок погашення кредитних зобов`язань ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» за кредитним договором №910.77457 від 19.05.2011 року в сумі 42 436,46 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме: на автомобіль марки «ЗАЗ TF 69Y0», 2011 року випуску, колір не визначений, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом продажу зазначеного автомобіля Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» будь-якій третій особі покупцю від імені власника, для чого надати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу. (а.с. 5-6).

20.03.2019 Дарницький районний суд міста Києва видав виконавчий лист АТ «Ідея Банк». (а.с. 5-6).

23.05.2019 АТ «Ідея Банк» звернулося до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області із заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 7).

30.05.2019 головний державний виконавець Григоренко М.Ю виніс повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. З тексту повідомлення вбачається, що виконавчий лист № 753/18227/18 виданий 20.03.2019 повертається стягувану на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження». (а.с. 8-9).

Порядок розгляду скарг на дії, бездіяльність, рішення, державного виконавця, чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішення визначений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтями 12, 13, 81 та 83ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Повертаючи виконавчий документ без прийняття до виконання державний виконавець послався на те, що у виконавчому документі не передбачені заходи примусового виконання рішення суду та у запереченні доповнив, що у виконавчому документі стягувачу АТ «Ідея Банк» надано право та повноваження на відчуження транспортного засобу та звернення вказаного автомобіля, шляхом його продажу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) судові накази; 3) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 4) виконавчих написів нотаріусів; 5) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 7) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 8) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 9) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 10) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009від 30.06.2009 року судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України, обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх в добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 зі змінами та доповненнями.

На підставі викладеного, суд зазначає, що захід примусового виконання визначений резолютивною частиною рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2018 та повернення виконавчого документа без прийняття до виконання грубо порушує право стягувача на примусове виконання рішення суду та також є недопустимим з огляду на вимоги, визначені ст.18 ЦПК України, у зв`язку з чим повідомлення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання підлягає скасуванню.

Разом з тим, Закон України «Про виконавче провадження» надає саме відповідній посадовій особі державної виконавчої служби державному виконавцю повноваження виносити процесуальні рішення у виконавчому провадженні, в тому числі виносити постанови про відкриття виконавчого провадження, в зв`язку з чим, суд не вправі покладати на державного виконавця зобов`язання виносити зазначені процесуальні рішення.

При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, суд зазначає, що в частині вимог скарги про зобов`язання Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській областіприйняти до примусового виконання виконавчий лист, виданий Дарницьким районним судом м. Києва, необхідно відмовити.

Іншу частину вимог про скасування повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30.05.2019 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 83, 447-451 ЦПК України, ст. ст. 3, 10, 18, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 18, 19, 129-1 Конституції України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30.05.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: М.О. Заставенко

Повний текст ухвали складений 12.08.2019