КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8053/2019
У Х В А Л А

16 серпня 2019 року місто Київ

справа № 761/20822/16-ц

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Волошина В.О., у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року позов АТ «ОТП Банк» задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 20 квітня 2019 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали для сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 рокунеодноразово, а саме: 02 травня 2019 року, 03 червня 2019 року та 15 липня 2019 року направлялася відповідачу ОСОБА_1 за адресою зазначеною у апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 . Однак всі конверти повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (т.2 а.с.64-65, 67-68).

Також ухвала Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року направлялася на адресу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та була ним отримана 25 липня 2019 року, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення (т.2 а.с.72).

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього кодексу застосовуються положення ст.185 цього кодексу.

Так, апелянт відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року повинен був надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 210594,39 грн.

Разом з тим, ні відповідачем, ні його представником недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року усунуті не були, клопотань про відстрочення, розстрочення, звільнення або зменшення сплати судового збору до суду апеляційної інстанції від апелянта не надходило, а тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, за весь період перебування справи в суді апеляційної інстанції, з моменту надходження справи до Київського апеляційного суду, а саме з 26 квітня 2019 року відповідач жодним чином не поцікавився станом апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, свої процесуальні обов`язки належно не реалізовував, вимог ухвали Київського апеляційного суду від 02 травня 2019 року не виконав.

При цьому, слід зазначити, що дані про хід апеляційного провадження є доступними як при безпосередньому зверненні до суду так і через мережу інтернет. Але жодних дій направлених на розгляд справи в установленому законом порядку ним не вчинено. Наведене свідчить про недобросовісність здійснення особою, що подала апеляційну скаргу своїх процесуальних прав. Такі дії порушують права інших учасників розгляду щодо можливості вирішення спору.

Оскільки, недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою суду від 02 травня 2019 року усунуті не були, тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Волошина В.О., у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Борисова О.В.