Справа № 216/2678/19
провадження 2/216/2717/19
РІШЕННЯ

іменем України

16 серпня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - Бутенко М.В.

за участю секретаря судового засідання - Клименко О.В.

без участі сторін та згідно ст. 247 ЦПК України, без застосування технічних засобів розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

СУТЬ СПОРУ:

07.05.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 02 серпня 1955 року між відділом комунального господарства виконкому Районної Ради депутатів трудящих або житловим управлінням центрально міського району та ОСОБА_2 був укладений договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 згідно рішення виконкому Районної Ради депутатів трудящих за № 16 від 19.07.1955 року про відвід земельної ділянки на праві безстрокового користування передана земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 578 кв.м. Згідно вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язувався збудувати на вказаній земельній ділянці житловий будинок житловою площею 29,6 кв.м. та завершити будівництво до 02.08.1958 року. Укладений між відділом комунального господарства виконкому Районної Ради депутатів трудящих або житловим управлінням центрально міського району та ОСОБА_2 договір відповідно до п. 15 Договору повинен був нотаріально посвідчений, але за життя ОСОБА_2 цього здійснено не було. Після укладення договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 02.08.1955 року, сторонами договору були виконанні всі умови договору, так ОСОБА_2 була передана в безстрокове користування земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку, а ОСОБА_2 здійснив на вказаній земельній ділянці відповідне будівництво. Нотаріальне посвідчення укладеної угоди на сьогоднішній день не можливе, оскільки ОСОБА_2 помер, а відділом комунального господарства виконкому Районної Ради депутатів трудящих або житловим управлінням центрально міського району, який був іншою стороною Договору не існує. Зважаючи на те, що сторонами виконано умови Договору, але нотаріальне посвідчення Договору не можливе, вважаю, що угода відбулася та є дійсною. При складені Договору від 21.11.1956 року адресою розташування земельної ділянки, на якій ОСОБА_2 повинен був здійснити будівництво індивідуального житлового будинку вказано: АДРЕСА_1 . 21 травня 1981 року ОСОБА_2 було видано реєстраційне посвідчення, згідно якого за ним зареєстроване право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого Четвертою держконторою м.Кривого Рогу від 21.11.1956 року, реєстровий номер 12058 та акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної Ради народних депутатів від 03.04.1981 року. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 . Оскільки ОСОБА_2 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом. Вона - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , моїми батьками вказані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про моє народження серії НОМЕР_2 . 06.06.2015 року вона - ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6 , взявши після укладення шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . ЇЇ батьки ніколи не були одруженні, тому при її народженні всі відомості про її народження, зокрема, і про її батька, були здійсненні зі слів її матері. Тому, ім`я та по батькові її батька вказано вірно - ОСОБА_4 , а прізвище її батька мати вказала ОСОБА_4 , як своє, хоча його прізвище було - ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що її батьки вели негідний спосіб життя, її було направлено до дитячої державної установи. Після цього її дід - ОСОБА_2 звернувся до виконавчого комітету Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу з заявою про призначення його моїм опікуном. Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу за № 317/1 від 22.11.1996 року її дід - ОСОБА_2 був призначений її опікуном. Спадкоємець першої черги за законом - її батько - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто ще до відкриття спадщини. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що пред`явлений правовстановлюючий документ оформлений неналежним чином, тобто відсутній підпис та печатка нотаріуса, який посвідчив договір. Оскільки на сьогоднішній день посвідчити угоду нотаріально не має змоги, адже одна із сторін - її дід ОСОБА_2 помер, а інша сторона - відділ комунального господарства виконкому Районної Ради депутатів трудящих або житловим управлінням центрально міського району не існує, приймаючи до уваги, що право власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_2 , не зважаючи на те, що договір не містить підпису та печатки нотаріуса, зареєстровано в державних органах реєстрації нерухомого майна, я вважаю, що судом за мною може бути визнано право власності на житловий будинок, який за життя належав моєму діду ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що вона позбавлена можливості оформити спадщину, у іншому, ніж судовому порядку спосіб, вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 10.05.2019 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.07.2019 року підготовче провадження по справі було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи за наявними у суду матеріалами.

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача ОСОБА_13 надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Тімуш К.О .. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить винести законне рішення згідно чинного законодавства.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 1955 року між відділом комунального господарства виконкому Районної Ради депутатів трудящих або житловим управлінням центрально міського району та ОСОБА_2 був укладений договір про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 згідно рішення виконкому Районної Ради депутатів трудящих за № 16 від 19.07.1955 року про відвід земельної ділянки на праві безстрокового користування передана земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 578 кв.м. Згідно вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язувався збудувати на вказаній земельній ділянці житловий будинок житловою площею 29,6 кв.м. та завершити будівництво до 02.08.1958 року, що підтверджується копією договора.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.?

Згідно ст. 42 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Мовчання визнається виявом волі укласти угоду у випадках, передбачених законодавством.

Згідно ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Укладений між відділом комунального господарства виконкому Районної Ради депутатів трудящих або житловим управлінням центрально міського району та ОСОБА_2 договір відповідно до п. 15 Договору повинен був нотаріально посвідчений, але за життя ОСОБА_2 цього здійснено не було.

Після укладення договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з числом кімнат від однієї до п`яти включно від 02.08.1955 року, сторонами договору були виконанні всі умови договору, так ОСОБА_2 була передана в безстрокове користування земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку, а ОСОБА_2 здійснив на вказаній земельній ділянці відповідне будівництво, що підтверджується відповідним технічним паспортом на будинок.

Нотаріальне посвідчення укладеної угоди на сьогоднішній день не можливе, оскільки ОСОБА_2 помер, а відділом комунального господарства виконкому Районної Ради депутатів трудящих або житловим управлінням центрально міського району, який був іншою стороною Договору не існує.

21 травня 1981 року ОСОБА_2 було видано реєстраційне посвідчення, згідно якого за ним зареєстроване право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого Четвертою держконторою м. Кривого Рогу від 21.11.1956 року, реєстровий номер 12058 та акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної Ради народних депутатів від 03.04.1981 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_9 .

ОСОБА_2 є дідусем позивача ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням виконкому Центрально-Міської районної ради народних депутатів від 22.11.1996 року № 314/1, свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_6 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 , відповідно до якого позивач змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Уколової Н.М. від 26.03.2019 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно оформлений не належним чином, тобто відсутні підпис та печатка нотаріуса.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права, зокрема - визнання права власності особи на майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки ОСОБА_2 за життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснив, тому його спадкоємці спадкують належне йому майно за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

В судовому порядку захист права власності спадкоємця на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Відповідно до абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері.

Керуючись ст.ст.12, 13, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 345, 392, 1218, 1268, 1270, 1274, 1277, 1296 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади м. Кривого Рогу в особі Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривий Ріг ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається: з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 55,0 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., літньої кухні Б, погребу В, вбиральні Г, огорожі № 1, 2, водоколонки І, замощення II в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: Виконком Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу, місцезнаходження: ідентифікаційний , місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд.27.

Головуючий суддя: М.В. Бутенко