Справа № 153/436/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 серпня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Москвичової О.Р.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки і піклування Ямпільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з 05 травня 2017 року перебувала з відповідачем по справі ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року було розірвано. В період шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Фактично шлюбні стосунки між ними було припинено ще з серпня 2017 року, з тих пір вони проживали окремо. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спорів стосовно місця проживання дитини не було. Протягом цього часу відповідач життям свого сина не цікавився, не телефонує йому, не виявляє бажання спілкуватися з ним та приймати участь в його вихованні. Дитина про батька не згадує та ним не цікавиться. Позивач в позові також зазначає, що проживає разом з сином у приватному будинку, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, між ними усталені доброзичливі стосунки. Вона регулярно обстежує сина у медичних закладах, йому вчасно проведені профілактичні щеплення, стан здоров`я дитини задовільний. Нагляд за станом здоров`я сина з моменту його народження і по сьогоднішній день здійснює виключно вона, відповідач участі у цьому не приймав. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно їхнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання 15.08.2019 учасники справи не з`явились.

Позивач ОСОБА_1 попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в поданій заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 згідно з договором про надання правової допомоги ОСОБА_4 15.08.2019 подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 19.07.2019 подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його присутності, в поданій заяві зазначив, що позов визнає.

Представник третьої особи - Органу опіки і піклування Ямпільської РДА 24.07.2019 подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Крім того, від Ямпільської районної державної адміністрації, як Органу опіки та піклування на території Ямпільського району, попередньо на адресу суду надійшов висновок щодо розв`язання даного спору.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом установлено, що позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 з 05 травня 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 січня 2019 року по справі № 153/1474/18 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 було відновлено її дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 », що підтверджується ксерокопією вказаного рішення (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.10.2017 (а.с. 7).

З акта обстеження № 284, затвердженого виконкомом Ямпільської міської ради Вінницької області 18.03.2019, убачається, що ОСОБА_1 , 1996 року народження, та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають спільно за адресою: АДРЕСА_1 . Чоловік гр. ОСОБА_1 і батько ОСОБА_3 разом з ними не проживає, матеріально не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає та аліменти не сплачує (а.с. 8).

Станом на 28 лютого 2019 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 12 285,71 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим Вінницьким районним відділом Державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 9-10).

З довідки № 10, виданої Ямпільським дошкільним навчальним закладом № 4 22.03.2019, убачається, що син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний на чергу в Ямпільський дошкільний навчальний заклад № 4 «Сонечко» (а.с. 11).

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Ямпільська районна державна адміністрація, як Орган опіки та піклування на території Ямпільського району, 23 травня 2019 року надала висновок № 01-01.11/752, в якому зазначила, що громадянка ОСОБА_1 проживає в будинку, де створені всі необхідні умови для комфортного проживання всіх членів сім`ї, в тому числі, й малолітнього ОСОБА_3 і те, що вона належним чином, на відміну від батька ОСОБА_2 , займається його утриманням та вихованням, відповідно до вимог діючого законодавства (а.с. 34).

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 150 СК України закріплюється обов`язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України, статтею 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Крім того, в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Тому зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Викладені обставини та підтверджуючі їх докази свідчать про те, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , передбачені ст.ст.150-155, 180 СК України, а саме: його матеріально не утримує, не цікавиться розвитком та станом його здоров`я, переклавши виконання своїх обов`язків на матір дитини - ОСОБА_1 .Крім того, перешкод у спілкуванні з сином відповідачу ніхто не чинив і не чинить, але він свідомо не цікавиться життям своєї дитини.

Аналізуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час не виконує своїх обов`язків по вихованню й утриманню свого малолітнього сина ОСОБА_3 ,свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що відповідно до ст.164 СК України дає суду законні підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що також дає суду законні підстави для задоволення позову.

В порядку ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовної заяви ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 768,40 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», Законом України «Про охорону дитинства», Конституцією України, ст.ст.121, 135, 150, 164-166, 180, 193 СК України, ст. 15ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 206, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354, п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки і піклування Ямпільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, грошові кошти в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки і піклування Ямпільської районної державної адміністрації, місце знаходження: м. Ямпіль, вул. Свободи, 132, Вінницької області.

СУДДЯ Ю.Ф.Карпінська