Справа № 316/858/18
Провадження № 2/316/59/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Бульби О.М.

секретар судового засідання Черкашиної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в загальному позовному провадженні цивільну справу № 316/858/18 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Галька Назар Олександрович, до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Кардаш Яна Олександрівна, про визнання угоди недійсною,-

ВСТАНОВИВ:

25.05.2018 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 в особі свого представника за письмовим договором (т.1 а.с.20) та ордером (т.1 а.с.19) - адвоката Сухенко Юлії Миколаївни до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради Запорізької області, в якій зазначаючи, що відповідачі фактом своєї реєстрації та проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві приватної власності за договором купівлі-продажу від 07.11.2016 р. зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно №923, перешкоджають позивачу вільно, на свій розсуд, користуватися і розпоряджатися належним йому майном - вказаною квартирою, тим самим порушуючи право власності позивача, просить суд:

- усунути перешкоди ОСОБА_1 , у реалізації права володіння, користування та розпорядження належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, а саме: однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 ;

- виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення;

- стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704 грн. 80 коп. (т.1 а.с.2-5).

15.08.2018 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області із зустрічною позовною заявою звернулась ОСОБА_3 в особі свого представника: адвоката Галька Назара Олександровича за письмовим ордером (т.1 а.с.76, 68) до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Кардаш Яна Олександрівна, в якій посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 07.11.2016 р. зареєстрований в реєстрі речових прав на нерухоме майно №923 був укладений під впливом обману зі сторони відповідачів та третьої особи, просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири укладений 07.11.2016 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Яною Олександрівною, зареєстрований в реєстрі за №923, розташованої по АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. (т.1 а.с.60-62).

Вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним позовом: адвоката Сухенко Юлії Миколаївни, відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , пояснення представника позивача за зустрічним позовом - відповідача за первісним позовом: адвоката Галька Назара Олександровича, третю особу за первісним та зустрічним позовами: приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Яни Олександрівни, дослідивши у сукупності надані суду докази, суд дійшов наступного висновку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги за зустрічним позовом з підстав викладених у зустрічному позові (т.1 а.с.60-61), представник позивача Галька Н.О. та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зазначили на те, що ОСОБА_3 вважала, що підписує не довіреність на продаж квартири, а угоду на отримання грошових коштів у займ, оскільки ОСОБА_3 хворіє на цукровий діабет та коштів на лікування не було, а отже договір купівлі-продажу квартири було укладено під впливом обману зі сторони відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та третьої особи - приватного нотаріуса Кардаш Я.О. Крім того, грошових коштів ОСОБА_3 не отримувала. ОСОБА_3 не відомо чи отримував кошти з продажу квартири її син - ОСОБА_4 .

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 стаття 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Отже, за змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

При цьому, згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що наявність умислу в діях, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (Постанова Верховного Суду від 28.08.2019 р. у справі №753/10863/16-ц).

Разом з цим, судом встановлено, що позиція сторони позивача за зустрічним позовом Галька Н.О. та ОСОБА_3 надоведення наявності обману і дій ОСОБА_3 під його впливом, не підтверджується будь-якими належними доказами та спростовується поясненнями приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. (третьої особи за зустрічним позовом), яка пояснила, що нею було перевірено дієздатність ОСОБА_3 , ознайомлено ОСОБА_3 з приписами цивільного законодавства які регулюють укладення правочину між нею та ОСОБА_5 та наслідки видачі ОСОБА_5 довіреності від її імені, зазначила, що ОСОБА_3 розуміла, що даною довіреністю вона надає право ОСОБА_5 розпоряджатися квартирою та ознайомившись з довіреністю за відсутності заперечень щодо змісту довіреності, її підписала.

Зазначене нотаріусом, також підтверджується і самим змістом письмової довіреності посвідченої приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Кардаш Я.О. від 02.11.2016 р. виданою від імені ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_5 (т.1 а.с.210-210 зворот), в абзацах першому та п`ятому якої зазначено на те, що ОСОБА_3 перебувала у здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміла значення своїх дій, діяла добровільно, розуміє текст даної довіреності, значення довіреності, її умови та правові наслідки, які відповідали її дійсним намірам та волевиявленню.

При цьому, стороною позивача за зустрічним позовом не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження і наявності умислу в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_1 приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. на введення ОСОБА_3 в оману.

Також, слід зазначити, що вчинення нотаріальних дій нотаріусами, у тому числі щодо встановлення особи яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, обсягу її цивільної дієздатності, волевиявлення та дійсних намірів, а також ознайомлення зі змістом документу перед його підписанням та інше, у тому числі і оскарження нотаріальної дії до суду, передбачено «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 (далі - Порядок).

Проте, доказів, що ОСОБА_3 оскаржувала дії нотаріуса або нотаріальний акт, що визначено ст.14 зазначеного Порядку, суду не надано.

Сторона позивача за зустрічним позовом при розгляді даної справи також не ставить питання про визнання вказаної довіреності недійсною, а лише ставить питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 07.11.2016 р. укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та зареєстровано у реєстрі за №932 (далі - договір купівлі-продажу квартири) (т.1 а.с.177-178).

Зі змісту довіреності, а саме: абзацу третього також судом встановлено, що ОСОБА_3 надала ОСОБА_5 також право отримати гроші з продажу належної їй квартири, отже посилання на те, що ОСОБА_3 не отримувала грошових коштів з продажу квартири, не впливають на недійсність договору купівлі-продажу квартири, оскільки свідчать лише про невиконання ОСОБА_5 обов`язку передати отримані кошти з продажу квартири самій ОСОБА_3 , проте питань з цього приводу та вимог матеріального характеру до ОСОБА_5 суду не заявлялось.

Також слід зазначити, що довіреність була оформлена 02.11.2016 р., а догорів купівлі-продажу квартири було укладено 07.11.2016 р., доказів, що за цей час ОСОБА_3 не мала можливості впевнитися та перевірити, який саме документ нею було підписано та не мала можливості, в разі незгоди, скасувати видану нею довіреність, або можливості оскаржити нотаріальну дію або нотаріальний акт, суду також надано не було.

Щодо посилань сторони позивача за зустрічним позовом на продаж квартири за ціною нижчою ніж ринкова, суд зазначає, що це не є підставою позову та, відповідно судом не розглядається.

У статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2018 р. у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зробила висновок, про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів на спростування правомірності правочину у вигляді укладеного 07.11.2016 р. договору купівлі-продажу квартири стороною позивача за зустрічним позовом суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги зустрічного позову є безпідставними, необґрунтованими, спростованими встановленими у суді обставинами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог зустрічного позову, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, не підлягають розподілу судові витрати понесені стороною позивача за зустрічним позовом.

Вирішуючи вимоги первісного позову щодо усунення перешкод ОСОБА_1 у реалізації права володіння, користування та розпорядження належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, шляхом визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та їх виселення з квартири, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Державна реєстрація права приватної власності на нерухоме майно:квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, була проведена 07.11.2016 р., що підтверджується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.220), а отже власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є саме ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом)

Відповідно до п.15 Договору купівлі-продажу квартири, Продавець зобов`язався звільнити відчужувану квартиру та передати її Покупцю для вільного користування та безперешкодного володіння нею, знятися з реєстрації місця проживання у строк до 07.01.2017 р. (т.1 а.с.177-178).

Проте, як встановлено, умови зазначеного п.15 Договору купівлі-продажу квартири виконано не було.

07.11.2016 р. між власником квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (відповідачем за первісним позовом) було укладено договір найму (оренди) із правом викупу квартири АДРЕСА_1 , з подальшими змінами внесеними договорами від 03.01.2017 р., від 25.01.2017 р., від 24.03.2017 р. які є складовою договору від 07.11.2016 р. (т.1 а.с.13-17), згідно умов якого, ОСОБА_4 (відповідач за первісним позовом) набув, на період дії договору, квартиру у користування винятково з метою проживання (п.п.2.1 п.2) у строк до 01.11.2017 р. (п.п.5.1 п.5), з зобов`язанням настання по закінченню строку дії договору наступних можливостей: укладання договору купівлі-продажу орендованого майна, припинення договірних відносин і передача Орендарем квартири Орендодавцю, укладення нового договору оренди (наймання) квартири та тих же умовах на новий строк (п.п.5.2 п.5).

Проте, як встановлено, строк дії Договору закінчився, договір купівлі-продажу орендованого майна чи новий договір оренди на тих же умовах на новий строк укладено не було, що свідчить про припинення дії договору найму (оренди) із правом викупу та необхідністю виконання умов зазначених в п.п.5.2 п.5 договору, а саме: Орендар - ОСОБА_4 зобов`язаний був передати ОСОБА_1 квартиру та виселитися з квартири, однак цього не зробив.

Згідно довідок з сектора реєстрації Енергодарської міської ради (т.1 а.с.23, 24) ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (відповідачів за первісним позовом) з 13.07.2016 р. зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло.

Згідно ст.169 ЖК України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У своєму правовому висновку, Верховний Суд України в постанові від 05.11.2014 р. у справі №6-158цc14, зазначив, що особа має право користуватися відповідним житлом лише за наявності у неї права приватної власності на таке житло, або за умови набуття статусу члена сім`ї власника відповідного будинку (квартири). Припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє і похідне право членів її сім`ї на користування цим будинком (квартирою).

Згідно абз.5 ч.3 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», особа має право на реєстрацію у певному місці тільки у випадку наявності у неї документів, що підтверджують право на проживання в житлі.

Враховуючи, що судом не встановлено наявності будь-яких належних доказів, які б вказували на законність підстав для проживання та користування відповідачами за первісним позовом - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 квартирою, яка належить ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили право на квартиру АДРЕСА_1 , а отже вимоги первісного позову обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п.3 та п.26 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 р. №207 (із змінами), втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог первісного позову, наявність квитанції яка підтверджує понесення стороною позивача за первісним позовом судових витрат у вигляді сплати судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (т.1 а.с.1), положення ст.141 ЦПК України, розмір сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 18, 43, 76-83, 95, 131, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Сектор реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди у реалізації права володіння, користування та розпорядження належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, а саме - однокімнатною квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Галька Назар Олександрович, до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Кардаш Яна Олександрівна, про визнання угоди недійсною,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. по 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп. з кожного.

Повний текст рішення виготовлено 19.12.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. М. Бульба