Справа 556/1785/19
Номер провадження 2/556/438/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2019 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №556/1785/19, (провадження №2/556/438/2019) за позовом Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (вул.Лесі Українки, 9, м.Київ, 01133, ), до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 65500 грн.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду 27.09.2019 року; 10.10.2019 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

05. 11.2019 року та 26.11.2019 року розгляд справи відкладався у зв"язку із несвоєчасним отриманням судового виклику та у зв"язку із наданням додаткового строку для подання заперечень на відзив.

В судове засідання представник позивача надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 заперечив проти позову, подав письмовий відзив, який долучено до справи. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, крім того, страхова компанія не має права на стягнення коштів із заявлених підстав. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача протягом строку, встановленого судом, в т.ч. протягом додаткового строку, заперечень на відзив не надав.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові заяви та докази у справі, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Судом встановлено, що 22.09.2016 року на а/д Київ Одеса, с.Віта Почтова, 30 км відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Рено» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Івеко» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

Дана обставина підтверджується письмовими доказами довідкою без номеру, виданою Києво-Святошинським відділом поліції ГУНП в Київській області; постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.10.2016 року, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вчиненого при вказаних вище фактичних обставинах; заявою власника автомобіля «Івеко» - Приватної науково-дослідної та комерційно-консультативної фірми «Конкорд-Гей» про виплату страхового відшкодування, іншими доказами.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що дорожньо-транспортна пригода мала місце за участю автомобілів марки «Рено» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Сузукі SX-4» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .

При цьому, з довідки № 848877, виданої тим же Києво-Святошинським відділом поліції ГУНП в Київській області, вбачається, що 22.09.2016 року о 17 год на 18 км. 900 м а/д М-05 Київ Одеса, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Рено» д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Сузукі SX-4» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_4 .

Таким чином, надані позивачем письмові докази не відповідають вимогам достовірності та достатності, визначеним ст.ст.79, 80 ЦПК України, оскільки в своїй сукупності не дають змоги встановити дійсні обставини дорожньо-транспортної пригоди, а саме її фактичне місце, склад та належність транспортних засобів, які приймали участь у даній події.

Вказаних суперечностей позивач не усунув, пояснень з їх приводу суду не надав.

Крім того, судом встановлено наступне.

Пошкоджений автомобіль «Івеко», д.н.з. НОМЕР_2 , належний Приватній науково-дослідній та комерційно-консультативній фірмі «Конкорд-Гей», було застраховано на момент дорожньо-транспортної пригоди у ПрАТ «СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №3116/258/001583 від 09.10.2015 року, який діяв на час дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі заяви власника автомобіля та інших документів, в т.ч. рахунук № К-042728/005801 від 01.11.2016 р., звіту експерта, розрахунку суми страхового відшкодування, на підставі страхового акту №25332/1, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати Страхувальнику страхове відшкодування в сумі 165000 грн.

Платіжним дорученням №117594 від 09.02.2017 р. сума страхового відшкодування була перерахована на рахунок власника автомобіля.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Рено» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі полісу № АІ/9861399, Страхова компанія надала страховий захист своєму Страхувальнику та здійснила страхову виплату на користь Позивача у розмірі 99500 грн.

З урахуванням вказаних обставин, позивач з посиланням на положення ст.1194 ЦК України дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача різниці між страховим відшкодування, виплаченим ПрАТ «СК «Універсальна» в розмірі 165000 грн, та страховою сумою 99500 грн, яка сплачена позивачу ПрАТ «УПСК».

Разом з тим, такі підстави, на думку суду, відсутні.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. З ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завданої шкоди, яким у даній справі є ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9861399.

Сторони визнали ту обставину, що страхова компанія, яка була страховиком цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану автомобілем «Рено» д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , під керуванням ОСОБА_2 , а саме ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виконала вимоги законодавства та сплатила позивачу суму страхового відшкодування в межах страхових сум.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, яким є ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і яка в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання, що в даній справі не оспорюється.

З урахуванням викладеного, в даному випадку лише ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», за наявності підстав передбачених пунктом 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після виплати страхового відшкодування, має право подавати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

В той же час, на думку суду, виходячи із змісту положень чинного законодавства, позивач таким правом не наділений.

Безпідставним є також посилання позивача на положення ст.1194 ЦК України. Зокрема, за змістом цієї статті, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В той же час, зі змісту позовної заяви та наданих позивачем письмових доказів вбачається, що потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди власник автомобіля «Івеко» Приватна науково-дослідна та комерційно-консультативна фірма «Конкорд-Гей», в повному обсязі отримала страхове відшкодування, розмір якого погоджено відповідно до акту від 17.01.2017 року, в сумі 165000 гривень.

При цьому, позивач не є потерпілим від страхового випадку, що мав місце 22 вересня 2016 року, а відтак не набув права вимоги відповідно до положень статті 1194 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення коштів з ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст.ст. 16, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити за їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча:

Сторони:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», вул.Лесі Українки, 9, м.Київ, 01133, .

Відповідач: ТОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Володимирецьким РВ УМВС України в Рівненській області 12.03.1997 року.