Справа № 428/8673/17
РІШЕННЯ

іменем України

21 грудня 2019 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Попової О.М., за участю секретаря судового засідання Вітер І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

Встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, третя особа ОСОБА_3 . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05 вересня 2008 року позичив ОСОБА_2 4500,00 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01 січня 2009 року із додатковою умовою про сплату щомісячного проценту у розмірі 50 доларів США 00 центів. Договір був укладений в письмовій формі шляхом складення боржником розписки. Відповідач суму позики та проценти позивачу не повернув. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходили. В судове засідання третя особа не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила. Сторона позивача згоди на розгляд справи в заочному порядку не надала, тому суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу в загальному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з оригіналом розписки від 05.09.2008 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 4500,00 доларів США в строк до 01.01.2009 року. Розмір процентів в розписці був встановлений на рівні 50 доларів США щомісячно та наявна вказівка на обов`язок виплати боргу із процентами. З матеріалів справи встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу у повному обсязі в розмірі 4500,00 доларів США до 01 січня 2009 року не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується розписками від 05.09.2008 року, на яких відсутні відмітки про виконання свого обов`язку відповідачем. Також, судом встановлено, що розмір процентів за користування сумою позики в сумі 4750 доларів США, виходячи із наданого позивачем і перевіреного судом розрахунку та домовленості сторін про сплату відсотків в розмірі 50 доларів на місяць, станом на час подання позову до суду склав 122229,65 грн. в гривневому еквіваленті. Отже, відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за договором позики від 05.09.2008 року, проведеного станом на 09.08.2017 року (день підписання позовної заяви), розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 9250 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату підписання позову складає суму в розмірі 238026,15 грн., яка складається з: 4500,00 доларів США, еквівалент у національній валюті 115796,51 грн. заборгованість по основній сумі позики; 4750 доларів США, еквівалент у національній валюті 122229,65 грн. заборгованість по процентам. Відповідно до копії розписки за 2014 рік, ОСОБА_2 у зв`язку з важким матеріальним становищем, не мав змоги повернути ОСОБА_1 борг в сумі 4500 доларів США та проценти в призначений строк. Згідно із копіями вимог ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 від 22 березня 2016 року та від 24 травня 2016 року, ОСОБА_1 вимагав від ОСОБА_2 протягом 30 днів з моменту пред`явлення вимоги повернути йому суму боргу в розмірі 4500,00 доларів США, а також щомісячні проценти в сумі 1300,00 доларів США (за період з 14 січня 2014 року по 22 березня 2016 року за 26 місяців по 50,00 доларів США). За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, відповідач розпорядився своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та жодних доказів на підтвердження своєї позиції не надав, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. При цьому суд звертає увагу на те, що вищевказана сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача саме у гривнях, адже незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року по справі № 6-79цс14. Задовольняючи позовну вимогу про стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується відповідними квитанціями про сплату судового збору в сумі 2380 грн. 26 коп., у зв`язку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму судових витрат.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 611, 625, 1046-1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

Ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , суму боргу за договором позики від 05 вересня 2008 року у розмірі 238026 (двісті тридцять вісім тисяч двадцять шість) грн. 16 коп., яка складається з наступного: 115796,51 грн. заборгованість по основній сумі позики, 122229,65 грн. заборгованість по процентам. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судові витрати у сумі 2380 (дві тисячі триста вісімдесят) грн. 26 коп. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області.

Суддя О.М. Попова