Справа № 296/4565/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх представника ОСОБА_5 ,

представника третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міської ради Сергійко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , неповнолітньої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за участі третіх осіб приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Фещенка Антона Олександровича і органу опіки та піклування Житомирської міської ради, про визнання довіреності і договору купівлі-продажу квартири недійсними та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житла,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_1 із вказаним позовом, де вказає, що він був та фактично є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 31.08.2004. У зимку 2015 року він загубив свої правовстановлюючі документи на квартиру та мав намір їх відновити.

Проте, 02.03.2015 його квартиру було продано ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ЖМНО Фещенко А.О.

Представником продавця у договорі зазначено відповідача ОСОБА_7 , який діяв від імені позивача на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ЖМНО Фещенко А.О. 22.08.2014.

Посилаючись на те, що він не видавав довіреності від 22.08.2014 за №330 і не уповноважував ні ОСОБА_7 , ні будь-яку іншу особу продати свою квартиру, позивач просить: «Ухвалити рішення, яким визнати недійсною довіреність серії та номер бланка: НАА 128180 на представлення інтересів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 та посвідчену 22 серпня 2014 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенком А. О. за номером у реєстрі нотаріальних дій - 330.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 березня 2015 року, укладений між представником продавця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який діяв від імені власника ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенком А.О. за номером в реєстрі 96, зареєстрований в Державному реєстр речових прав на нерухоме майно 02 березня 2015 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 01.

Усунути перешкоди у користуванні житлом та виселити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з відповідачів в рівних частинах на мою користь сплачений судовий збір в розмірі 1 920,00 грн. за позовні вимоги та 340,00 грн. за заяву про забезпечення позову, а всього - 2 260, 00 грн.».

Одночасно з поданням позову до суду позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечити позову.

Ухвалами судді від 20 червня 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , призначено судове засідання та вжито заходи щодо забезпечення позовної заяви (а.с.56, 57).

В зв`язку з смертю відповідача ОСОБА_8 , судом притягнуто до участі в справі її правонаступників ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та неповнолітню ОСОБА_6 , законним представником якої є ОСОБА_3 (а.с.193).

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з викладених у ньому підстав. Позивач наголошував на тому, що з грудня 2015 року до кінця травня 2016 року він був у своїх родичів в м.Володимир-Волинський Волинської області, а тому не знав і не міг знати про продаж його квартири.

Відповідачі та їх представник позов не визнали, посилаючись на те, що позивач особисто зустрічався з ними і обговорював умови продажу спірної квартири. При цьому він повідомляв, що ним втрачені документи і укладати угоду від його імені буде представник по довіреності, яка була зроблена раніше. Дану квартиру їм порадили купити ріелтори, оскільки вона стояла на продажі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.2015 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо не дійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч.1-3, 5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом достовірно встановлено, що 02 березня 2015 року ОСОБА_7 , діючи на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко А.О. 22.08.2014 за реєстром №330, від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого представник продавця ОСОБА_7 передав у власність, а покупець ОСОБА_8 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 , що належала продавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2004. Продаж квартири здійснено за 316 648,00 гривень (а.с.14).

На підтвердження своїх позовних вимог та обставин, якими вони обґрунтовуються, позивач подав ксерокопію висновку експерта №1/3421 від 20.10.2016, проведеного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003085 від 15.06.2015. Відповідно до вказаного висновку, підпис, який розміщений в графі: «Підпис» у оригіналі довіреності №330 від 22.08.2014 на право управляти та розпоряджатися майном гр. ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Зазначена ксерокопія не завірена. Суду не надавався оригінал вказаної експертизи та не заявлялось клопотань про його витребування.

На підтвердження своїх заперечень відповідачами було заявлено клопотання про допит свідків, яке судом задоволено.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що її покійний чоловік працював директором ріелторського агентства і вона допомагала йому в цій діяльності. В 2015 році її чоловік підшукував квартиру їх знайомим Словінським. На той час продавалася квартира по АДРЕСА_2 , яку продавав ОСОБА_1 Вона мала ключі від даної квартири і показувала її покупцям, в тому числі Словінським. Словінським підійшла дана квартира і вони вирішили її придбали. Перед укладенням договору купівлі-продажу Словінські зустрічалися з ОСОБА_1 в її присутності і останній повідомляв, що він загубив свій паспорт, тому договір буде укладати його представник за довіреністю.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що позивач ОСОБА_1 винаймав у неї кімнату з початку лютого 2015 року до Пасхи 2016 року. Його привів друг її чоловіка. Гроші за проживання ОСОБА_11 їй передавали через її чоловіка інші особи. Хто саме вона не знає. В зв`язку з тим, що ОСОБА_11 зловживав спиртними напоями вона попросила його звільнити житло.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду …

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п.3 ст.102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Як зазначено, копія висновку експерта, що була долучена позивачем до свого позову, ніким не завірена, тобто не відповідає вимогам ст.95 ЦПК України. Крім цього, вказаний висновок підготовлений не на замовлення учасника даного процесу або ухвали суду, як це передбачено наведеним п.3 ст.102 ЦК України. В зв`язку з чим, даний доказ не приймається судом до уваги як недопустимий.

Крім цього, суду не був наданий оригінал або копія самої довіреності серії та номер бланка: НОМЕР_5 на представлення інтересів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що була посвідчена 22 серпня 2014 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенком А.О. за номером у реєстрі нотаріальних дій 330. Не заявлялось і клопотань про витребування даної довіреності.

В зв`язку з викладеним, суд дійшов до висновку про те, що позивач не довід належними та допустимими доказами обставини, на які посилається як на підставу своїх позовних вимог, а саме того, що не видавав довіреності на право управління та розпорядження своїм майном та не мав наміру продавати свою квартиру, а відтак - відсутні підстави для задоволення позову і визнання довіреності та договору купівлі-продажу квартири недійсними і усунення перешкод у користуванні власністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.203, 215, 330, 388 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 95, 102, 258, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , неповнолітньої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання довіреності і договору купівлі-продажу квартири недійсними та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житла - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом місяця з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський