Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1396/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 43 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/1396/19 за позовом ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про усунення порушень житлових прав за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом у якому просив усунути порушення житлових прав позивача та зобов`язати Станишівську сільську раду Житомирського району Житомирської області зареєструвати місце проживання наймача житлового приміщення ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 на підставі договору житлового найму №63 від 02.06.2015 року. Стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн 00 коп. та 768 грн 40 коп. судового збору.

Позовні вимоги мотивував тим, що 18.02.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Того ж дня, їй було відмовлено у реєстрації місця проживання. Листом від 19.02.2019 Станишівська сільська рада Житомирського району повідомила останню, що підставою відмови у реєстрації її місця проживання є відсутність документів, які підтверджують право власності наймодавця квартири, а також припинення договору найму між позивачем та наймодавцем. ОСОБА_1 не погоджується із відмовою відповідача, оскільки останнім порушено її житлові права та вимоги законодавства щодо реєстрації місця проживання громадян.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що оскільки позивач вибула із житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , наймачем якого вона була в інше жиле приміщення, то відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України зазначений договір найму є розірваний. ОСОБА_1 є наймачем вищевказаного житлового приміщення, відповідно до договору житлового найму №63 від 02.06.2015, укладеного із власником квартири ПАТ «Укртрансгаз» в особі головного інженера Бердичівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів. Згідно п.6.1 Договору він діє протягом одного року і якщо за 30 днів до закінчення строку його дії сторонами не повідомлено письмово про його припинення то даний договір є продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік. Листом від 12.02.2019 наймодавець житлового приміщення просив голову Станишівської сільської ради Житомирського району зареєструвати ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 та листом від 14.02.2019 наймодавець підтвердив, що договір житлового найму від 02.06.2015 є чинним та продовженим на той самий строк. Відтак, суд неправомірно вийшов за межі предмета позову і відмовив у його задоволенні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач для реєстрації свого місця проживання не надала документів, які б надавали їй право на вселення та реєстрацію в квартиру АДРЕСА_1 , оскільки договір найму №63 від 02.06.2015 розірваний.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Встановлено, що 02 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Укртрансгаз" особі головного інженера Бердичівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ОСОБА_3 було укладено договір найму житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 6.1 цей договір набирає чинності з моменту його укладення та діє протягом одного року. Якщо за тридцять днів до закінчення дії договору жодна із сторін не повідомила письмово про його припинення договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Як вбачається із відомостей про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання, внесених до належного позивачу паспорта громадянина України, остання 26 квітня 2016 року була перереєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

За змістом ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" для реєстрації особа подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву, документ до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату адміністративного збору, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку.

Частиною 8 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею документів.

Частиною 1 ст. 9-1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, зокрема, те, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію.

Відповідно до п.18 «Прави реєстрації місця проживання» затверджених постановою КМУ №207 від 02 березня 2016 року для реєстрації місця проживання особа подає : заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6,7 або8; документ до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату адміністративного збору, документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму ( піднайму, оренди), військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку.

Між тим, цим пунктом заборонено, вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

18 лютого 2019 року позивач звернулася до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області із заявою про реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Як підставу для реєстрації, ОСОБА_1 було надано зазначений вище договір найму від 02.06.2015 за № 63.

Листом від 12.02.2019 за №2408Вих-19-152 Бердичівкське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів просило голову Станишівської сільської ради зареєструвати ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Бердичівкське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів листом від 14.02.2019 за №2408 Вих-19-161 підтвердило, що договір житлового приміщення №63 від 02 червня 2015 року є чинним та продовженим на той самий строк, тобто до 02 червня 2019 року.

Листом від 19.02.2019 за №08-19/486 Станишівська сільська рада Житомирського району відмовила в задоволенні заяви ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на підставі поданих нею документів здійснити реєстрацію її місця проживання в кватирі АДРЕСА_1 є неможливим, оскільки вона вибула на постійне проживання до іншого житлового приміщення в АДРЕСА_3 , що свідчить про розірвання договору найму №63 від 02.06.2015, на підставі якого позивачка просила здійснити реєстрацію місця проживання.

Житомирський районний відділ Управління державної міграційної служби в Житомирській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 встановив, що підстав для відмови в реєстрації місця проживання за її заявою від 18.02.2019 №312 не встановлено. Результати перевірки доведено до органу реєстрації виконавчого комітету Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що ОСОБА_1 вибула з жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , наймачем якого вона була за договором найму №63 від 02 червня 2015 року, в інше жиле приміщення, а тому зазначений договір найму є розірваним відповідно до ч.2 ст.109 ЖК України є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом даного позову є незаконна відмова відповідача у реєстрації місця проживання, а не питання дії чи розірвання договору найму №63 від 02.06.2015, який укладений між Бердичівським ЛВУМГ та ОСОБА_1 .

В матеріалах справи відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на проживання в квартирі АДРЕСА_1 або судове рішення, яке набрало законної сили про розірвання договору найму №63 від 02.06.2015 ОСОБА_1 та ПАТ "Укртрансгаз" особі головного інженера Бердичівського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що до заяви про реєстрацію місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 надала документи визначені ч.8 ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та п.18 «Прави реєстрації місця проживання» затверджених постановою КМУ №207 від 02 березня 2016 року, апеляційний суд дійшов висновку, що відмова Станишівської сільської ради Житомирського району в задоволенні заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання в житловому приміщенні є незаконною.

Відтак, рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесеного судового збору за подання позову до суду першої інстанції в сумі 768 грн 40 коп. та за подання апеляційної скарги в сумі 1 152 грн 60 коп., а всього 1921 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Зобов`язати Станишівську сільську раду Житомирського району Житомирської області зареєструвати місце проживання наймама житлового приміщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 на підставі договору житлового найму №63 від 02 червня 2015 року.

Стягнути з Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 1921 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 13 серпня 2019 року.

Головуючий

Судді