печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2019 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.

при секретарі - Журавель Я. С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Шумар В . Ю . розглянув у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про забовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться на розгляді цивільна справа № 760/19705/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 15.02.2019 року Суддя Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В. відкрила провадження у цивільній справі № 760/19705/18-ц за позовом ОСОБА_5 до Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії, призначила підготовче засідання на 02.04.2019 року на 11:00 год. та встановила строк до 18.03.2019 року протягом якого відповідач має право надати відзив на позов.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» Апарат Верховної Ради діє на основі Положення про Апарат Верховної Ради, яке затверджується постановою Верховної Ради. Положення про структурний підрозділ Апарату Верховної Ради затверджується Головою Верховної Ради України. Чинне Положення Про Апарат Верховної Ради України затверджене Розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25.07.2011 р. № 769 (в редакції розпорядження Голови Верховної Ради України № 734 від 20.11.2014 р.).

На думку позивача, у такому випадку має місце незаконна бездіяльність Верховної Ради України, яка триває у часі щодо затвердження Положення про Апарат Верховної Ради України.

Позивач просить суд: визнати протиправною (незаконною) бездіяльність Верховної Ради України, яка полягає у незатвердженні Положення про Апарат Верховної Ради України; зобов`язати Верховну Раду України затвердити постановою Положення про Апарат Верховної Ради України.

18.03.2019 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача Верховної Ради України - Шумар В.Ю. про закриття провадження у вказаній справі, мотивуючи своє клопотання тим, що дану справу не належить розглядати за правилами цивільного судочинства і вона не підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала клопотання.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні не заперечували проти закриття провадження у справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду, як суду першої інстанції, підсудні справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРУ, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Ради визначені у ст. 266 КАС України. Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо: законності (крім конституційності) постанов ВРУ, указів і розпоряджень Президента України (п. 1 ч. 1).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 266 КАС України правила цієї статті поширюються, на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України;

2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів;

3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів;

4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Адміністративні справи, зазначені у пунктах 1-3 частини першої цієї статті, розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів (ч. 2 ст. 266 КАС України).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). При розмежуванні юрисдикції адміністративних справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності ВРУ, визначальним є предмет спору, тобто зміст (суть) актів, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. За позицією позивача ВРУ допустила незаконну бездіяльність шляхом незатвердження Положення про Апарат ВРУ, тобто неприйняття Радою відповідної Постанови, чим порушує його права та інтереси. Статтею 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - ВРУ. Згідно з п. 15 ст. 85 Основного Закону України до повноважень Ради належить прийняття Регламенту ВРУ. Повноваження ВРУ реалізуються спільною діяльністю народних депутатів України під час сесій на її засіданнях, і відповідно до ст. 91 Конституції України ВРУ приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією. Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами. Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1 і 2 ст. 55 Конституції України. Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Верховної Ради України, у якому оскаржує бездіяльність Верховної Ради України та просить суд зобов`язати Верховну Раду України вчинити певні дії. Тобто, в даному випадку відсутній цивільно-правовий спір між позивачем та відповідачем у сфері цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових правовідносин.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ, як передбачено частиною 1 статті 256 ЦПК України.

Відповідно суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з роз`ясненням позивачеві його права на звернення із захистом своїх законних прав та інтересів у порядку, передбаченому КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 55, 129 Конституції України, ст. ст. 1-23, 255, 256, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про забовязання вчинити дії .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання повного тексту.

Дата складання повного тексту 31.07.2019 року.

Суддя Остапчук Т.В.