печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Бусик О. Л.,

при секретарі судових засідань Стороженко С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду sз вказаним позовом до відповідача, у якому просив стягнути з останнього на свою користь суму у розмірі 434 169, 31 грн, яка складається з суми 3 % річних - 111 305, 93 грн та інфляційних втрат - 322 863, 38 грн. Позов обґрунтовує тим, що 17 березня 2017 року між сторонами було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О. К., згідно з яким відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 134 440 доларів США, що еквівалентно 3 625 977, 73 грн., які зобов`язався повернути до 30 вересня 2017 року. Проте у визначений строк отримані в якості позики грошові кошти відповідач не повернув позивачеві, тому 27 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О. К. зроблено виконавчий напис № 228 про стягнення з позичальника на користь позикодавця суми основного боргу у безспірному порядку, за яким було частково погашено боргу в розмірі 3 397 870 грн.

03 травня 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

13 травня 2019 року на судовий запит, направлений у відповідності до частини шостої статті 187 ЦПК України, надійшла відповіді щодо відомостей про адресу зареєстрованого у передбаченому законом місця проживання відповідача.

Ухвалою судді від 14 травня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі 03 червня 2019 року. У зв`язку із неявкою сторін, їх представників у підготовче судове засідання 03 червня 2019 року, наступне призначено на 09 липня 2019 року.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином засобами поштового зв`язку за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, проте судова кореспонденція повернулася до відправника без вручення адресату. Відзив на позовну заяву не було подано.

09 липня 2019 року ухвалою судді підготовче провадження закрито у справі та призначено справу до розгляду по суті на 22 липня 2019 року.

На офіційну електронну пошту суду 18 липня 2019 року надійшов лист, автором яких вказаний ОСОБА_2 , який не містить електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Вказаний лист суд не приймає до уваги з огляду на неможливість ідентифікувати автора, будь-яких вкладень, із змісту яких можна було допустимо вважати автором відповідача, не було прикріплено.

Представник позивача 07 серпня 2019 року подав через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян заяву, у якій просив розглянути позов за відсутності сторони позивача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача не заперечує проти порядку заочного розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що сторонами у справі 17 березня 2017 року було укладено договір позики грошей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О. К. та зареєстрованим за № 85, у відповідності до змісту якого, відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 3 625 977, 73 грн, що на день укладення цього договору складає 134 400 доларів США, які зобов`язався повернути до 30 вересня 2017 року.

Проте у встановлений сторонами у договорі позики грошей - до 30 вересня 2017 року - відповідач не виконав свого обов`язку перед позивачем - грошові кошти не були повернуті. Тому 27 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пивоваровим О. К. зроблено виконавчий напис № 228 про стягнення з позичальника на користь позикодавця суми основного боргу у розмірі 3 625 977, 73 грн у безспірному порядку та штраф (пеню) у розмірі 1 % від простроченої суми за кожен день прострочки з 30 вересня 2017 року до повного повернення грошей.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Ляпіним Д. В. відкрито виконавче провадження № 56292030 з примусового виконання виконавчого напису № 228 від 27 квітня 2018 року, за результатами якого було частково погашено борг у розмірі 3 397 870 грн за рахунок передачі майна стягувачу: земельних ділянок за кадастровими номерами №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 у с. Яблуниця м . Яремче Івано - Франківської області, загальною вартістю 2 816 309, 30 грн, та машиномісця №№ 1, 2 (підвал літ. Б) за реєстраційними номерами 000, 000 по АДРЕСА_1, на загальну суму 581 560, 70 грн.

У відповідності до положень ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. За статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, у п`ятому абзаці норми проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами частини першої ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої, другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання, одностороння відмова від якого, як і одностороння зміна умов якого не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, як встановлено статтею 530 ЦК України.

Неможливість виконання боржником грошового зобов`язання не звільняє його від відповідальності.

Водночас статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Згідно частиною другою ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилом частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Як передбачено нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Суд приймає розрахунок ціни позову сторони позивача, відповідно до якого загальна сума інфляційних втрат, у зв`язку із простроченням відповідачем (позичальником) повернення суми позики за період з 30 вересня 2017 року по 31 березня 2019 року, складає 322 863, 38 грн, а 3 % річних з простроченої суми за період з 30 вересня 2019 року по 02 травня 2019 року (дата звернення до суду з позовом) - 111 305, 93 грн.

Отже, сума заборгованості за договором позики грошей від 17 березня 2017 року, яка складається з суми 3 % річних від простроченої суми та суми інфляційних втрат, складає 434 169, 31 грн.

Згідно з частиною першою ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду позовної заяви позивачем був сплачений судовий збір у сумі 4 341, 69 грн, що підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 61, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1-16, 202, 207, 525, 526, 530,625, 626, 611, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 258-259, 263-265, 267, 280-282, 289, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання АДРЕСА_3 ) суму інфляційних втрат у розмірі 322 863, 38 грн, три проценти річних у розмірі 111 305, 93 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 341, 69 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Печерським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Печерського районного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання через Печерський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_2 ).

Повний текст судового рішення складено 12 серпня 2019 року.

Суддя О. Л. Бусик