Миколаївський районний суд Одеської області
Справа№ 508/932/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Парій І.О.

з участю: секретаря Товт Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересовані особи: районний центр соціальної служби для дітей, сім`ї та молоді Миколаївської районної ради Одеської області та служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом доОСОБА_2 , заінтересовані особи: районний центр соціальної служби для дітей, сім`ї та молоді Миколаївської районної ради Одеської області та служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.40).

Представник служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, а також просив суд позовні вимоги задовольнити (а.с.41).

Представник районного центру соціальної служби для дітей сім`ї та молоді Миколаївської районної ради Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.26).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 10 січня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.4).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 17 березня 2006 року розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу сері НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.7).

07 березня 2019 року ОСОБА_6 після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 змінила прізвища на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 виданого 07 березня 2019 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.8).

23 лютого 2018 року неповнолітній ОСОБА_4 змінив прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_7 » (а.с.5,6).

З часу розірвання шлюбу позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть, неповнолітній знаходиться на повному утриманні позивачки. З часу окремого проживання ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, забезпечення її всестороннього, фізичного, розумового та морального розвитку.

За час навчання сина в Петрівському аграрному коледжі з 01.09.2017 року ОСОБА_2 поведінкою сина та відвідуванням занять не цікавився. Участі в виховані сина в коледжі не приймав. Протягом навчання з неповнолітнім ОСОБА_4 підтримує тісні відносини його мати ОСОБА_1 . Мати цікавиться успішністю, поведінкою, відвідуванням занять сина, була присутня на батьківських зборах (а.с.6).

Як вбачається позовної заяви та матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 періодично приходить до позивачки ОСОБА_1 вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою, у зв`язку з чим позивачка викликала працівників поліції. Все це відбувалось на очах неповнолітнього сина ОСОБА_4 (а.с.2-3,13).

Відповідач ОСОБА_11 раніше судимий, що підтверджується копією вироку Миколаївського районного суду Одеської області від 25 травня 2016 року (а.с.15-16).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з п. 2 ч.1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно письмового висновку Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області від 22 листопада 2019 року № 01/01-44/2851 вбачається, що Орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.38-39).

Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересовані особи: районний центр соціальної служби для дітей, сім`ї та молоді Миколаївської районної ради Одеської області та служба у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до ч.1 ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І.О.Парій