Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 219/627/16-ц

провадження № 61-5286св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року у складі судді Тверського С. М. та рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Корчистої О. І., Дундар І. О., Курило В. П.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 13 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на суму 13 648,03 грн, у томі числі: заборгованість за кредитом в розмірі 5 637,05 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 784,88 грн, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1 100,00 грн та штрафи в розмірі 500 грн (фіксована частина) та 626,10 грн (процентна складова), ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача на його користь зазначені суми заборгованості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13 648,03 грн, судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами укладено договір про надання кредиту, відповідач порушив обов`язок погашення заборгованості і сплати процентів, комісій та штрафних санкцій.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів скасовано, у задоволенні позову про стягнення пені та штрафів відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту від 13 листопада 2007 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 637,05 грн, за процентами за користування кредитом у розмірі 5 784,88 грн, а всього - 11 421,93 грн; у решті рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що строк дії картки встановлено до 31 жовтня 2015 року, а з позовом банк звернувся 25 січня 2016 року, а тому позивач не пропустив строк позовної давності. З урахуванням вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та того, що ОСОБА_1 зареєстрований у м. Артемівськ, який віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у задоволенні позову в частині стягнення штрафів та пені слід відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення у частині задоволення позову, ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що надані банком з позовною заявою Умови та Правила надання банківських послуг не підтверджують укладення кредитного договору, оскільки не містять його підпису; не надано доказів зарахування коштів на його рахунок.

Відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що згідно з кредитним договором від 13 листопада 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач отримав кредит у банку у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 .

З анкети-заяви відомо, що ОСОБА_1 видано картку ПАТ КБ «ПриватБанк» із встановленим кредитним лімітом в розмірі 250,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,9 % на місяць з розрахунку 360 днів на рік.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Істотними умовами кредитного договору, згідно з вимогами статті 1054 цього Кодексу, є предмет, ціна та строк його дії.

Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частин першої та другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснено всі необхідні дії, які спрямованні на придбання, припинення або зміну цивільних прав та обов`язків, що з огляду на частину першу статті 202 ЦК України вказує на те, що ОСОБА_1 уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір на умовах, запропонованих банком (договір приєднання).

Проте суди попередніх інстанцій, встановивши укладення між сторонами договору, за яким ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 250,00 грн, дійшли суперечливого та такого, що ґрунтується на припущеннях, висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь банку заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 637,05 грн та процентів за користування кредитними коштами у сумі 5 784,88 грн.

Із заяви-анкети відомо, що термін кредитування відповідає строку дії платіжної картки.

Назапит суду щодо строку дії кредитної картки, яка видавалася відповідачу, ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що ОСОБА_1 видавалися картки № НОМЕР_2 зі строком дії - до 30 листопада 2009 року, та № 962427 зі строком дії - до 31 жовтня 2015 року.

Проте суди попередніх інстанцій не з`ясували, чи банк перевипускав, а ОСОБА_1 - отримував нову картку взамін тієї, що видавалася йому 13 листопада 2007 року та за якою саме карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» заявляв у справі вимоги щодо стягнення заборгованості.

Суди не встановили правових підстав збільшення з 02 червня 2006 року до 28 жовтня 2014 року суми кредиту за платіжною карткою з кредитним лімітом в 250,00 грн відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а. с. 10), не перевірили факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 5 637,05 грн та правильність обрахунку банком процентів за користування кредитними коштами.

З огляду на те, що обставини справи з`ясовано неповно, суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили усіх наявних у справі доказів, а Верховний Суд не може виходити за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлені у статті 400 ЦПК України, справу необхідно направити на новий розгляд.

Натомість, з огляду на межі розгляду судом апеляційної інстанції, визначені статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції має повноваження досліджувати докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, і додатково подані докази у випадках, встановлених процесуальним законом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

У частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення пені та комісії, штрафів (фіксована частина та процентна складова) рішення суду апеляційної інстанції не оскаржувалося та не переглядалося судом касаційної інстанції.

За викладених у справі обставин касаційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року у частині задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами - скасуванню, а справу у цій частині - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року у частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами скасувати, справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров