ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року

м.Суми

Справа №591/4808/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/4040/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлов І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

позивачки: ОСОБА_1

представника відповідача: адвоката Чернишенка Д.В.

учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Зарічного районного суду міста Суми від 28 лютого 2017 року (суддя Грищенко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

14 вересня 2016 року ОСОБА_1 посилаючись на те, що з вини ОСОБА_2 у період з 04 березня 2014 року по 12 вересня 2016 року щомісячно не сплачуються аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 55120,00 гривень.

Заочним рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 28 лютого 2017 року позов задоволено. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 55120,00 гривень, а також судові витрати.

04 червня 2019 року ухвалою Зарічного районного суду міста Суми відповідачу відмовлено у скасуванні заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи недоведеними обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове судове рішення про стягнення з відповідача неустойки (пені) за період з 15 вересня 2015 року по 14 вересня 2016 року у розмірі 2920,00 гривень з урахуванням строку позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 264, 265 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду та зміст рішення суду.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача, якій за рішенням суду зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, виникла заборгованість. Місцевий суд визнав наданий позивачкою розрахунок розміру неустойки (пені) та задовольнив позов у межах заявлених позовних вимог в сумі 55120,00 гривень.

Апеляційний суд не може погодитися з правильністю таких висновків з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 доводиться батьком неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано згідно з рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 15 серпня 2014 року.

Відповідно до рішення Зарічного районного суду міста Суми від 22 квітня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 04 березня 2014 року щомісяця стягуються на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 аліменти у розмірі 800,00 гривень.

Згідно з даними наданого державним виконавцем розрахунку по виконавчому листу № 591/1404 від 23 квітня 2014 року, за період з 04 березня 2014 року по 12 вересня 2016 року, залишок боргу відповідача по сплаті аліментів складає 24293,33 гривні (а.с. 13).

Згідно наданого позивачкою розрахунку за період з 03.04.2014 року по 11.09.2016 року розмір пені від суми заборгованості за кожен день прострочення склав 108082,92 гривень (а.с.14-24).

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 до 28 лютого 2017 року (дати ухвалення оскаржуваного рішення), судові повістки не отримував. Всю адресовану відповідачу поштову кореспонденцію, у тому числі копію позовної заяви, було повернуто до суду першої інстанції за закінченням терміну зберігання (а.с. 45,49,58). Представник відповідача - адвокат Чернишенко Д.В. в суді апеляційної інстанції обґрунтовував апеляційну скаргу, у тому числі посиланням на вищезазначені обставини.

Апеляційний суд погоджується з таким доводом апеляційної скарги, вважає його обґрунтованими і достатніми для обов`язкового скасування заочного рішення Зарічного районного суду міста Суми від 28 лютого 2017 року з ухваленням нового судового рішення по суті спору.

Щодо суті спору. Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України у редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Суд першої інстанції погодився з тим, що за період з 04 березня 2014 року по 12 вересня 2016 року заборгованість відповідача по аліментам склала 24293,33 гривні.

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на положення частини 3 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд приймає і враховує надані відповідачем разом з апеляційною скаргою докази про підтвердження здійснення ОСОБА_2 аліментних платежів, а саме: квитанції поштових переказів від 08.07.2015 року на суму 800,00 гривень та від 10.06.2016 року на суму 4000,00 гривень (а.с.144,145). Інші квитанції суд не приймає, оскільки вони нечитабельні, та не містять повної інформації про характер здійснених поштових грошових переказів (а.с. 141-143).

Отже, загальна аліментна заборгованості відповідача станом на 12 вересня 2016 становить не 24293,33 гривні, а 19493,33 гривні.

У постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, зазначивши, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

В апеляційній скарзі відповідач обґрунтовував свій розрахунок пені посиланням на правову позицію, що висловив Верховний Суд України у справі № 6-1554цс16 від 02 листопада 2016 року. З урахуванням того, що зазначений правовий висновок є неактуальним, суд апеляційної інстанції не може погодитися з розрахунком, у якому відповідач помножив загальну кількість днів прострочення - 892 днів (період 04.04.2014 року по 12.09.2016 року) на розмір щоденної пені - 8 гривень (800 гривень - заборгованість за місяць, 1% від 800 гривень = 8 гривень - розмір пені за один день).

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі № 333/6020/16 визначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так:

заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Отже, обрахована за вищевказаною формулою неустойка (пеня) в даному випадку буде складатиме:

1) із заборгованості зі сплати аліментів за березень 2014 року: 800,0 гривень х 0,01 х 463 дні = 3704 гривні. Де 800 гривень - аліментна заборгованість за березень 2014 року станом на 01.04.2014 року; 0,01 - 1% за кожен день прострочення несплати аліментів; 463 - кількість днів прострочення за період з 01.04.2014 року по 8.07.2015 року (дата проведення визнаного апеляційним судом платежу з погашення аліментної заборгованості);

2) із заборгованості зі сплати аліментів за квітень 2014 року: 800,0 гривень х 0,01 х 433 дні = 3464 гривень;

3) із заборгованості зі сплати аліментів за травень 2014 року: 800,0 гривень х 0,01 х 402 дні = 3216 гривень;

4) із заборгованості зі сплати аліментів за червень 2014 року: 800 гривень х 0,01 х 372 дні = 2976 гривень.

Беручи до уваги обраховану у такій спосіб пеню станом на 01 липня 2015 року (3704 + 3464 гривні+3216+ 2976 = 13360 гривень), щомісячний розмір аліментів - 800 гривень, розмір і дати внесення платежів на погашення такої заборгованості (08.07.2015 року - 800 гривень, 10.06.2016 року - 4000 гривень), період, протягом якого в подальшому така заборгованість існувала (до 12 вересня 2016 року) є безсумнівним та очевидним той факт, що загальна сума обрахованої за вищевказаною формулою неустойки (пені) за несплату відповідачем ОСОБА_2 аліментів, у будь-якому випадку перевищуватиме розмір самої заборгованості, яка на 12 вересня 2016 становила 19493,33 гривні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. З урахуванням приписів частини першої статті 196 СК України з ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2014 року по 12 вересня 2016 року у розмірі стовідсоткової процентної аліментної заборгованості станом на 12 вересня 2016 року в сумі 19493,33 гривень.

Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати регулюється статтею 196 СК України, а відтак до заявлених у справі вимог ОСОБА_1 позовна давність застосуванню не підлягає. Доводи апеляційної скарги з цього приводу не базується на нормах матеріального права, а тому судом апеляційної інстанції не приймаються.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» на час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивачку ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.

Оскільки позов звільненої від сплати судових витрат позивачки підлягає частковому задоволенню після скасування рішення суду першої інстанції, то понесені відповідачем ОСОБА_2 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 826,8 гривень мають бути компенсовані за рахунок держави, а зайво сплачені відповідачем 4500 гривень судового збору за подання апеляційної скарги необхідно повернути ОСОБА_2 ..

Керуючись статтями 367, частиною 1 пунктом 2 статті 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду міста Суми скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 04 березня 2014 року по 12 вересня 2016 року у розмірі 19493 (дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто три) гривні 33 копійки.

Понесені відповідачем ОСОБА_2 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) гривень 80 копійок компенсувати за рахунок держави.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень, сплачений 01 липня 2019 року за Квитанцією № NOPKJ4829М у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; платник - ОСОБА_2 ; отримувач - УК у м. Сумах/м.Суми/22030101; рахунок отримувача: 0029; код отримувача: 37970593; банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.); код банку отримувача 899998; призначення платежу:*;101; НОМЕР_1 ;судовий збір по справі 591/4808/16-ц Сумський апел.суд.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Дата складення повного тексту постанови - 20 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач (підпис) І.В.Орлов

Судді: (підпис) О.Ю.Кононенко

(підпис) С.С.Ткачук