УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3370/19

23 грудня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Левчук В.В.

секретар судового засідання Зберун К.Ф.

за участю:

позивача не з`явився

представника позивача адвоката Волошина Л.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Євгеюка О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Волошина Леоніда Сергійовича, який діє як представник ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ такого майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ такого майна.

Окрім того, представником позивача адвокатом Волошиним Леонідом Сергійовичемподано заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому заявила вимоги про визнання факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю в період з жовтня 2001 року по 28 жовтня 2019 року без реєстрації шлюбу, а також заявлено вимогу про визнання перерахованого вище майна спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і визнання за позивачем права власності на 1/2 вказаного майна.

Вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову буде ускладнено або унеможливить виконання рішення суду про визнання такого майна спільною сумісною власністю та його поділ, оскільки відповідач, будучи одноособовим власником вказаного майна, може у будь-який час його відчужити.

Просить забезпечити позов у вказаний у заяві спосіб.

У судовому засіданні представник позивача подану заяву підтримав та пояснив, що усе перераховане майно набуте за час спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю в період з жовтня 2001 року по 28 жовтня 2019 року без реєстрації шлюбу, а відтак воно вважається спільною сумісною власністю. Щодо магазину, який був набутий відповідачем у власність на підстав договору дарування як незавершений будівництвом об`єкт нерухомості, то представник пояснив, що за час спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу магазин був добудований та введений в експлуатацію і право власності на цього зареєстроване за відповідачем у вказаний період. Вказав, що оскільки право власності на все майно зареєстроване за відповідачем у період, коли шлюб між сторонами було розірвано, то останній на даний час може безперешкодно його відчужити, що ускладнить виконання рішення у разі задоволення позову ОСОБА_2 .

Відповідач та його представник заперечили проти задоволення заяви. Крім того пояснили, що незавершений будівництвом магазин за адресою АДРЕСА_3 та земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0104 площею 0,0148 га за вказаною адресою відповідач набув на підставі договорів дарування і таке майно є його особистою власністю. Також пояснили, що майно будувалось за особисті кошти відповідача і не є спільною сумісною власністю, а відтак відсутні підстави для забезпечення позову та накладення арешту на вказане майно із забороною його відчуження. Просили відмовити у задоволенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши заяву та докази, які додані на її обґрунтування встановив наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені у ст.150 Цивільного процесуального кодексу України, одним із яких, зокрема, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідного заходу з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між конкретним заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З огляду на викладене, враховуючи, що спір виник щодо нерухомого майна, яке, як вбачається із матеріалів справи, набуте в період з жовтня 2001 року по 28 жовтня 2019 року, тобто в період, який позивач просить визнати як час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 , враховуючи предмет спору, суд дійшов висновку, що невжиття визначених заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких остання звернулась з відповідним позовом до суду і за результатами розгляду якого може бути увалено відповідне рішення.

Тому, з метою збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно та заборона його відчуження відповідатиме меті застосування правового інституту забезпечення позову та позовним вимогам.

З огляду на зазначене, оцінивши надані заявником докази на обґрунтування заявлених вимог щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку про доведеність адвокатом Волошиним Леонідом Сергійовичем, який діє як представник ОСОБА_2 наявності передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, а також того, що обрані ним заходи забезпечення позову знаходиться у необхідному (обов`язковому) правовому зв`язку із зазначеними позовними вимогами та предметом позову. Однак, враховуючи обставини справи, заява про забезпечення позову підлягає до задоволення частково.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст. 149-153, 157, 260, 261, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Волошина Леоніда Сергійовича, який діє як представник ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ такого майна задоволити частково.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 193 кв.м., який належить ОСОБА_1 .

Накласти арешт на нежитлову будівлю, магазин за адресою АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 .

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0104 площею 0,0148 га, яка належить ОСОБА_1 .

Накласти арешт на автомобіль Mercedes Vito 638, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Накласти арешт на автомобіль Volkswagen Passat Variant, 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ-212140, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2010 року випуску, який належить ОСОБА_1 .

Накласти арешт на автомобіль Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_4 , 2002 року випуску, який належить ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

СуддяВ. В. Левчук