Справа № 449/496/18 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/2411/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Фурика Ігора Ярославовича на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 квітня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

в травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус Уляною Йосифівною 10.03.2018 року на ім`я ОСОБА_3 , зареєстроване у Спадковому реєстрі за № 62116946.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області померла його тітка, ОСОБА_6 , яка була троюрідною сестрою його батька, ОСОБА_7 , відповідно він є спадкоємцем майна померлої за законом п`ятої черги, оскільки спадкоємців попередніх черг немає. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.08.2017 року визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на земельні ділянки у с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області. 20.09.2016 року до Перемишлянської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 відкликала свою заяву про прийняття спадщини після смерті двоюрідної сестри своєї матері та відмовилася від належної їй спадщини за законом на користь ОСОБА_3 , яка є донькою ОСОБА_4 і яка є внучкою двоюрідної сестри померлої ОСОБА_6 . Цього ж дня ОСОБА_3 звернулась з заявою до державної нотаріальної контори та спадщину прийняла. При цьому ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 не надали нотаріусу жодних документів про те, що одна або друга є спадкоємцем майна померлої за законом будь-якої черги. У вересні 2017 року ОСОБА_3 як особа, право на спадкування якої порушено, оскаржила рішення Перемишлянського районного суду від 22.08.2017 року, яке було скасоване. У матеріалах цього провадження також немає жодних документів про споріднення ОСОБА_3 з померлою. 10.03.2018 року державний нотаріус Перемишлянської нотаріальної контори Сус У.Й. видала ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом, як троюрідній внучці померлої, за відсутності доказів родинних відносин з померлою. Саме про це нотаріусом зазначено і у витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі: відсутній ступінь споріднення, проте черга спадкування п`ята. Станом на сьогоднішній день відсутнє документальне підтвердження родинних відносин ОСОБА_4 або ОСОБА_3 з померлою ОСОБА_6 .

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Фурик Ігор Ярославович, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги долучених позивачем до матеріалів справи таблиць родинних зв`язків та архівних довідок, які доводять факт родинних відносин ОСОБА_1 з його тіткою, ОСОБА_6 та відсутність родинних відносин померлої з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Зазначає, що суд вийшов за межі предмету позовних вимог та не з`ясував по суті питання наявності родинних відносин ОСОБА_6 з родиною ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , що є підставою для визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності порушених прав позивача, які б підлягали захисту в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З оспорюваного позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й. 10.03.2018 року, зареєстрованого у Спадковому реєстрі за № 62116946, вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є троюрідна внучка ОСОБА_3 .

Позивач, вважаючи себе спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті ОСОБА_6 , звертався до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовною заявою про визнання за ним в порядку спадкування за законом права власності на спадкове нерухоме майно, після смерті тітки ОСОБА_6 , а саме, земельну ділянку площею 1,1518 га, яка розташована на території с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва та земельну ділянку площею 0,7086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.08.2017 року за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_6 , а саме, на земельну ділянку площею 1,1518 га, яка розташована на території с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області з цільовим призначенням, для ведення сільськогосподарського товарного виробництва та земельну ділянку площею 0,7086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Кореличі Перемишлянського району Львівської області.

Однак постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 22 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в позові ОСОБА_1 до Корелицької сільської ради, третьої особи Перемишлянської РДА про визнання права власності на спадкове майно.

В матеріалах цивільної справи міститься копія спадкової справи №300/2016, спадкодавець ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , справа заведена 20.09.2016 року, з якої вбачається, що 20.09.2016 року до Перемишлянської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4 , двоюрідна племінниця (дочка двоюрідної сестри спадкодавця), із заявою про прийняття спадщини, а 06.12.2016 року вона до Перемишлянської державної нотаріальної контори подала заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини та відмову від спадщини на користь внучки двоюрідної сестри спадкодавці, своєї доньки, ОСОБА_3 , яка в цей же день подала заяву про прийняття спадщини.

Матеріали спадкової справи не містять заяв інших спадкоємців про прийняття чи про відмову від прийняття спадщини, в тому числі і заяви позивача, ОСОБА_1 , що свідчить про те, що він із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори не звертався.

Для спадкування потрібно, що спадкоємець прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Оскільки обов`язковою умовою для спадкування є прийняття спадкоємцем спадщини, вчинення ним дій по прийняттю спадщини, а судом першої інстанції безспірно встановлено, що ОСОБА_1 на день смерті зі спадкодавцем постійно не проживав, а матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 , підтверджується, що ОСОБА_1 не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , до суду із заявою про продовження йому строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, не звертався, а відтак вірним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 не прийняв спадщину, його право на спадкування не є порушеним, а оскільки судовому захисту підлягає лише порушене право, суд першої інстанції законно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 саме з цих підстав.

Встановивши відсутність порушення прав позивача на спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції дійшов до вірного та обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 саме з цих підстав, а не з підстав наявності чи відсутності родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_6 та спадкоємцями ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фурика Ігоря Ярославовича залишити без задоволення.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23.12.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.