справа № 382/1779/18 головуючий у суді І інстанції Литвин Л.І.
провадження № 22-ц/824/9864/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, встановлення факту володіння будинком, визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним свідоцтва, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на Ѕ частину будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Ужовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1 ; встановити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 володіли на праві власності вказаним будинком; визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Панфильської сільської ради Яготинського району Київської області № 32 від 25 квітня 2008 року про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за зазначеною адресою; визнати недійсним свідоцтво від 25 квітня 2008 року про право власності ОСОБА_7 на вказаний будинок; встановити факт прийняття позивачем спадщини за законом, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_6 , на 1/2 частину вказаного житлового будинку; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_6 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 квітня 1966 року. Під час шлюбу ними був побудований житловий будинок по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Таким чином, на день смерті чоловіка позивачу належала 1/2 частина будинку. Однак, вказана обставина не була врахована виконавчим комітетом Панфильської сільської ради при прийнятті рішення від 25 квітня 2008 року, яким власником нерухомого майна було визнано покійного сина ОСОБА_1 ОСОБА_7 . Оскільки на момент смерті ОСОБА_6 , останній був власником 1/2 частини будинку, а позивач є власником іншої 1/2 частини будинку, вищевказане рішення Панфильської сільської ради від 25 квітня 2008 року є незаконним та підлягає скасуванню. 25 квітня 2008 року ОСОБА_7 отримав свідоцтво про право власності на будинок, будівництво якого було закінчено у 1988 році. Після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по по АДРЕСА_1 . В силу ст. 529 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка. Іншими спадкоємцями є їх сини - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які не прийняли спадщину після смерті батька. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. В силу ч.1 ст. 1266 ЦК України ОСОБА_4 спадкує за правом представлення в першій черзі разом з позивачем ту частку, яка належала б за законом її батьку ОСОБА_7 . Позивач фактично прийняла спадщину, вступивши у користування майном. Відповідачі не прийняли спадщину після смерті батька. ОСОБА_1 не має можливості належним чином оформити спадщину після смерті чоловіка, оскільки оригінали деяких правовстановлюючих документів знаходяться у відповідачів.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність у подружжя двох житлових будинків на праві особистої власності одному з них чи в спільній власності, так як жодного доказу на підтвердження цього факту суду не надано й відповідно немає посилання на нього. Суд також помилково застосував Основи громадянського законодавства СРСР і Союзних Республік. Оскаржуване рішення не містить будь-яких висновків щодо позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 05 квітня 1966 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії № НОМЕР_2 (а.с.13, зворотня сторона).

ОСОБА_7 являвся сином ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.13, зворотня сторона).

Після смерті ОСОБА_7 з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.95, 99).

Рішенням Виконавчого комітету Панфилівської сільської ради Яготинського району Київської області № 32 від 25 квітня 2008 року вирішено видати свідоцтво про право власності на нерухоме майно ОСОБА_7 - по АДРЕСА_1 (а.с.7, зворотня сторона).

25 квітня 2008 року Панфилівською сільською радою Яготинського району Київської області видано ОСОБА_7 свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.13).

З довідок Панфилівської сільської ради Яготинського району Київської області від 30 липня 2018 року та 28 січня 2019 року вбачається, що згідно погосподарської книги за № НОМЕР_5 числиться житловий будинок, що належить померлому ОСОБА_7 та знаходиться по АДРЕСА_1 . Будинок побудований в 1988 році. Земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташована по АДРЕСА_1 належала померлому ОСОБА_7 (а.с.59, 60).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст. 328, 368, 393 ЦК України, ст. 25 Основ громадянського законодавства СРСР і Союзних Республік затвердженого Законом СРСР від 8 грудня 1961 року.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції, що діяла на момент будівництва спірного будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що під час перебування її у шлюбі з ОСОБА_6 ними було побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 . Отже, позивачу на праві власності належить Ѕ частина будинку. Після смерті чоловіка позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину, вступивши у фактичне користування майном. Проте, право власності на житловий будинок було оформлено на їхнього з чоловіком покійного сина ОСОБА_7 .

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів, які вказують на те, що спірний будинок побудований нею у шлюбі з ОСОБА_6 та є спільною сумісною власністю подружжя.

Натомість, у матеріалах справи міститься довідка Панфилівської сільської ради від 30 липня 2018 року, з якої вбачається, що згідно погосподарської книги за № НОМЕР_5 числиться житловий будинок, що належить померлому ОСОБА_7 та знаходиться по АДРЕСА_1 . Будинок побудований в 1988 році.

Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР № 1/5 від 19 січня 1976 року ( чинні на момент будівництва будинку) підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, введення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим.

За таких обставин, надана суду довідка сільської ради свідчить про те, що спірний будинок належав померлому сину позивача ОСОБА_7 , а не подружжю ОСОБА_5 .

Заявляючи вимогу про встановлення факту володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на праві власності будинком, позивач не надала доказів, які підтверджують вказану обставину.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету сільської ради про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, визнати недійсним свідоцтво від 25 квітня 2008 року про право власності ОСОБА_7 на будинок, встановити факт прийняття нею спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 на 1/2 частину житлового будинку, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України (в редакції, що діяла на момент видачі ОСОБА_7 свідоцтва про право на власності) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Разом з тим, судом встановлено, що власником нерухомого майна являвся ОСОБА_7 і належність йому нерухомого майна підтверджується довідкою виконавчого комітету сільської ради. У зв`язку цим, права позивача прийняттям сільською радою рішення та видачею свідоцтва не порушуються.

Суду не надані докази того, що ОСОБА_6 був власником Ѕ частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а, отже, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 має право на частину будинку в порядку спадкування.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене на підставі наявних у матеріалах справи доказах, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.