Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 379/944/14-ц

провадження № 61-25906св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Таращанського районного суду Київської області у складі судді Бабоїд О. М. від 05 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Данілова О. М., Сержанюка А. С. від 01 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2014 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 06 березня 2012 року о 07 год.30 хв. в м. Києві на проспекті Перемоги, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу, автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу, автомобіля марки «Вольво», д.н.з. « НОМЕР_2 », що належить публічному акціонерному товариству «Вімм-Білль-Данн Україна» (далі - ПАТ «Вімм-Білль-Данн Україна») під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування позивач виплатив ПАТ «Вімм-Білль-Данн Україна» страхове відшкодування у розмірі 117 591 грн 76 коп., а публічне акціонерне товариство «Народна фінансово - страхова компанія «Добробут»» (далі - ПАТ «Народна фінансово - страхова компанія «Добробут»»), яка є страховиком винної особи, в свою чергу відшкодувала ПрАТ «СК «АХА Страхування» збитки в межах ліміту відповідальності в розмірі 49 500 грн, у зв`язку із чим невідшкодованою залишилася різниця у сумі 68 091 грн 76 коп.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється виплатити ПрАТ «СК «АХА Страхування» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з останнього 68 091 грн 76 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 68 091 грн 76 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є винним в спричиненні ДТП, а тому має нести відповідальність за заподіяну з його вини матеріальну шкоду позивачу у повному обсязі та сплатити останньому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2014 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 379/944/14-ц і витребувано її з Таращанського районного суду Київської області. Зупинено виконання заочного рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2014 року до закінчення касаційного провадження у справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», згідно з яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

15 травня 2018 року справу № 379/944/14-ц передано до Касаційного цивільного суду у вкладі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу № 379/944/14-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалою апеляційного суду від 09 листопада 2016 року у справі була призначена експертиза для визначення вартості збитку, завданого ДТП, та провадження у справі було зупинено до отримання відповідного висновку експерта, проте апеляційним судом було безпідставно поновлено провадження і розглянуто справу по суті без отримання такого висновку або відповіді про те, що експертизу провести неможливо.

Відзив до суду касаційної інстанції не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 06 березня 2012 року о 07 год. 30 хв. в м. Києві на проспекті Перемоги, 1 сталася ДТП за участю транспортного засобу, автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу, автомобіля марки «Вольво», д.н.з. « НОМЕР_2 », що належить ПАТ «Вімм-Білль-Данн Україна», під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, що підтверджується довідкою ВДАІ про перелік пошкоджень.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 березня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення.

Згідно висновку експерта автотоварознавчого дослідження № 130/12 від 19 березня 2012 року матеріальні збитки, спричинені страхувальнику транспортного засобу «Вольво», д.н.з. « НОМЕР_2 », склали 97 815 грн коп.

Судами установлено, що виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування позивач виплатив страхувальнику ПАТ «Вімм-Білль-Данн Україна» страхове відшкодування у розмірі 117 591 грн 76 коп., що підтверджується страховим актом № 338/12/05/11 від 10 серпня 2012 року, розрахунком суми страхового відшкодування, платіжним дорученням № 38292 від 13 серпня 2012 року, актами виконаних робіт від 31 травня 2012 року № № 6019286, 6019293, 6019300, 6019290, 6019287 та 6019295.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. « НОМЕР_1 », була застрахована за полісом обов`язкового страхування власника наземного транспортного засобу №АВ/0987926 в ПАТ «Народна фінансово-страхова компанія «Добробут», то остання відшкодувала ПрАТ «СК «АХА Страхування» завдані позивачем збитки в розмірі 49 500 грн відповідно до ліміту відповідальності за шкоду завдану майну на одного потерпілого за мінусом франшизи.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач просив стягнути з винної у ДТП особи іншу частину збитків, що залишилась непокритою страховим відшкодуванням.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судами установлено, що страхове відшкодування у розмірі 117 591 грн 76 коп. підтверджується страховим актом № 338/12/05/11 від 10 серпня 2012 року, розрахунком суми страхового відшкодування, платіжним дорученням № 38292 від 13 серпня 2012 року, актами виконаних робіт від 31 травня 2012 року № № 6019286, 6019293, 6019300, 6019290, 6019287 та 6019295.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вирішуючи спір, суди, належним чином дослідили та дали оцінку поданим сторонами доказам, з урахуванням положень статей 1187, 1192, 1194 ЦК України дійшли правильного висновку про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підтверджується належними і допустимими доказами, яким суди попередніх інстанцій дали належну оцінку, а доводи касаційної скарги щодо недоведення розміру такої шкоди спростовуються матеріалами справи.

Щодо доводів касаційної скарги стосовно необґрунтованого розгляду справи по суті без отримання висновку експерта, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2016 року у цій справі було призначено автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження по справі, однак 25 січня 2017 року матеріали справи повернулися з «Київського науково-дослідного інституту судових експертиз» з клопотанням № 989/16-23 від 23 січня 2017 року про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи.

01 березня 2017 року заявником було подану заяву в якій він зазначив, що надати інформацію, яку просить експерт не виявляється можливим, оскільки автомобіль «Фольксваген», д.н.з. « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 на теперішній час продано.

Зважаючи на вищевикладене суд апеляційної інстанції ухвалою від 25 січня 2017 року правомірно поновив провадження у справі та призначив її до розгляду на 01 березня 2017 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховних Суд поновлює виконання заочного рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2014 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 червня 2014 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун