Справа № 450/386/17 Провадження № 2/450/182/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про предмет спору : поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності; визнати за ОСОБА_3 , право особистої власності на садовий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0, 0675 га; припинити право власності ОСОБА_4 на садовий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0, 0675 га; залишити за ОСОБА_4 на праві особистої власності земельну ділянку площею 0, 1758 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_2 , кадастровий № НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий № НОМЕР_2 ; земельну ділянку площею 0, 0600 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в садовому товаристві «Мрія» Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий № НОМЕР_3 ,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача) : сторони по справі з січня 2005 року проживали разом однією сім`єю в незареєстрованому шлюбі. 22.10.2005 року зареєстрували шлюб. Від подружнього життя у сторін народився син. 14.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у шлюбі ними набуте майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя : земельна ділянка площею 0, 1758 га, з цільовим призначенням ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_2 , кадастровий № НОМЕР_1 , зареєстрована за відповідачем; земельна ділянка площею 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий № НОМЕР_4 , зареєстрована за відповідачем; земельна ділянка площею 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий № НОМЕР_2 , зареєстрована за відповідачем; земельна ділянка площею 0, 0600 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в садовому товаристві «Мрія» Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий № НОМЕР_3 , зареєстрована за відповідачем; садовий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0, 0675 га, зареєстрований за відповідачем в 2007 році. Відповідач заперечує, що вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності, та в позасудовому порядку не бажає здійснити розподіл вищевказаного майна. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.

Позиція відповідача: в судовому засіданні представник відповідача заперечив, щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених її довірителькою у відзивах на позовну заяву та додаткових пояснення.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

30.08.2017 року ухвала про відкриття провадження у справі; 23.10.2017 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 28.12.2017 року заява про забезпечення позову; 02.01.2018 року ухвала про забезпечення позову; 12.01.2018 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 06.03.2018 року клопотання відповідача про витребування доказів; 06.03.2018 року клопотання представника позивача про долучення доказів; 06.03.2018 року відзив на позовну заяву; 06.03.2018 року ухвала про витребування доказів; 19.03.2019 року заява представника позивача; 10.04.2018 року заява відповідача; 13.04.2018 року відповідь на відзив; 02.05.2018 року відповідь ДФС на ухвали суду від 06.03.2018 року; 04.05.2018 року додаткові письмові пояснення відповідача; 04.05.2018 року заява відповідача; 04.05.2018 року відзив на позовну заяву (повторно); 08.05.2018 року заява представника позивача про виклик свідків; 08.05.2018 року заява представника відповідача про виклик свідків; 08.05.2018 року ухвала про призначення справи до судового розгляду; 26.09.2018 року заява позивача про ознайомлення з матеріалами справи; 12.10.2018 року заява представника позивача про надання технічного запису судових засідань; 12.10.2018 року клопотання представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи; 24.10.2018 року заява позивача про відкладення розгляду справи; 24.10.2018 року пояснення відповідача в порядку ст.. 241 ЦПК України; 11.12.2018 року клопотання позивача про витребування доказів; 11.12.2018 року клопотання позивача про повернення розгляду справи на стадію підготовчого судового засідання та повернення відзиву відповідачу; 11.12.2018 року протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про повернення на стадію підготовчого судового засідання; 11.12.2018 року протокольною ухвалою клопотання про витребування доказів задоволено; 07.02.2019 року заява про забезпечення позову; 08.02.2019 року ухвала про відмову забезпеченні позову.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14.02.2014 року, яке набрало законної сили 24.02.2014 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , укладений 22.10.2005 року у відділ РАЦС м. Лас-Вегас США та зареєстрований 17.02.2006 року у відділ РАГС м. Дембе Вельке Республіка Польща, актовий запис № 2/2006, розірвано.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєв О.В., 15.04.2008 року, відповідачем придбана земельна ділянка площею 0, 1758 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_4 , кадастровий № НОМЕР_1 . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_4 , що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 02.07.2008 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08-450-00071.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Бризіцькою Г.П., 20.06.2008 року, відповідачем придбана земельна ділянка площею 0, 0600 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована в садовому товаристві «Мрія» Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий № НОМЕР_3 . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_4 , що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 01.09.2009 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08-458-00487.

За відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0, 0675 га, з цільовим призначенням ведення садівництва, розташована в с . Бережани , Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий № НОМЕР_7 , що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8 від 20.02.2006 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-06-458-00583, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.08.2005 року ВСІ 914047 від 17.08.2005 року.

На вказаній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_4 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14847299 від 11.06.2007 року.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Страшевською Х.Г., 18.04.2008 року, відповідачем придбана земельна ділянка площею 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий № НОМЕР_4 .

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Страшевською Х.Г., 18.04.2008 року, відповідачем придбана земельна ділянка площею 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий № НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Так судом встановлено, що відповідач після придбання земельної ділянки площею 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 та земельної ділянки 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 , не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Судом встановлено в період шлюбу за спільні кошти, сторони придбали земельну ділянку площею 0, 1758 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_4 , кадастровий № НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий № НОМЕР_9 ; земельну ділянку площею 0, 1080 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_3 , кадастровий № НОМЕР_10 ; земельну ділянку площею 0, 0600 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташована в садовому товаристві «Мрія» Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий № НОМЕР_3 та збудували садовий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний садовий будинок збудований земельній ділянці площею 0, 0675 га, з цільовим призначенням ведення садівництва, розташована в АДРЕСА_3, кадастровий № НОМЕР_7 , придбаний ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 .

Покликання відповідача, щодо відступу від рівності часток подружжя та збільшення її частки у маній подружжя, слід зазначити наступне :

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої та третьої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Отже, лише та обставина, що дитини проживає з одним із подружжя не є підставою для відступлення від рівності часток подружжя, оскільки обов`язковою умовою за ч. 3 ст. 70 СК України є недостатність розміру аліментів для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини.

Матеріали справи не містять доказів того, що участь позивача в утриманні та вихованні дитини та розмір коштів, які він сплачує з цією метою, недостатні для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування, відповідно встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного згідно ЗУ «Про державний бюджет України» (половина прожиткового мінімуму).

Згідно правової позиції викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 р. № 6-38цс15, а саме що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тому враховуючи вищенаведене судом встановлено, що спірне майно являється спільною сумісною власністю подружжя оскільки придбаний за час шлюбу та за рахунок спільних коштів сторін.

Згідно п. п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором; при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї; За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У п. 2 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Однак позивач звернувся до суду з позовними вимогами, у не невизначений законом спосіб поділу спільного майна подружжя.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є громадянином Республіки Польща, що стверджується копією паспорта позивач та копією тимчасової посвідки на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_11 від 23.06.2006 року.

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що земельна з кадастровим номером НОМЕР_1 , площею 0,1758 га в АДРЕСА_3 , придбана за договором купівлі - продажу земельної ділянки НОМЕР_12 від 15.04.2008 р. зареєстрованого за № 431, має цільове призначення (використання) «для ведення особистого селянського господарства» та площею 0,0600 га, в садовому товаристві «Мрія», Солонківської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, придбана за договором купівлі - продажу земельної ділянки ВКІ № 586609 від 20.06.2008р., зареєстрованого за № 1290, має цільове призначення (використання) «для ведення садівництва».

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства; ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Відповідно до наказу затвердженого Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010р. «Про затвердження класифікації видів цільового призначення земель, Секції А Розділу II цього Наказу визначено, що землі з кодами КВЦПЗ 01.03 (для ведення особистого селянського господарства) та 01.06. (для колективного садівництва) є землями сільськогосподарського призначення.

Таким чином земельні ділянки площею 0,1758 га в с. Завидовичі . Городоцького району , Львівської області та площею 0,0600 га, в садовому товаристві «Мрія», Солонківської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення (використання) «для ведення садівництва» є землями сільськогосподарського призначення.

Згідно ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Таким чином, з врахуванням наведеного землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватися у власність іноземцям.

Також встановлено, що садовий будинок за адресою АДРЕСА_1 , збудований та зареєстрований сторонами за час перебування в шлюбі. Земельна ділянка на якій розташований садовий будинок, придбана відповідачем ОСОБА_4 до укладення шлюбу з позивачем, однак за час перебування у шлюбів на ній за спільні кошти подружжя був споруджений садовий будинок.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Таким чином садовий будинок, розташований на земельній ділянці призначеній для садівництва є нерозривно пов`язані.

Тому з врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст.. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_3 , АДРЕСА_10 .

Відповідач : ОСОБА_4 , АДРЕСА_11

Повний текст судового рішення складено 24.06.2019 року.

СуддяД. А. Кукса