Справа № 159/2421/19
Провадження № 2/159/894/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря

судового засідання Спасюк К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_4 . За час свого життя ОСОБА_4 було складено три заповіти, з яких два останні заповіти є чинними. Так, згідно заповіту від 07.12.2011 року спадкодавця, остання все своє майно заповіла позивачу та відповідачу у рівних частках. Згідно заповіту від 11.03.2014 року спадкодавиця заповіла позивачу будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що відповідно до вимог ст. 1254 ЦК України, заповіт, складений пізніше, відміняє попередній у тій частині, в якій йому суперечить, а тому будинок по АДРЕСА_1 заповідається позивачу, натомість усе інше майно заповідається в рівних частинах позивачу та відповідачу.

Успадкований позивачем будинок знаходиться на земельній ділянці, що входить до спадкової маси, розміром 0,2397 га. з кадастровим номером :02:001:0607, яка належить на праві власності спадкодавцеві ОСОБА_4 на підставі рішення Зеленської сільської ради від 25.11.2011 року № 8/11 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №334874. Цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказана земельна ділянка, відповідно до заповіту від 07.12.2011 року, заповідається позивачу та відповідачу в рівних частках, тобто по 1/2 частині.

Крім цього, позивач вказує, що він через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Мороз Людмили Костянтинівни, у якої була відкрита спадкова справа по спадкуванню майна після смерті ОСОБА_4 , із заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок та на всю земельну ділянку, на якій він знаходиться. Нотаріусом було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом було відмовлено.

Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку розміром 0,2397 га. з кадастровим номером :02:001:0607, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судове засідання позивач не з`явився.

Представник позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила в його задоволенні відмовити повністю. Вказувала на те, що з позовом не згідна, оскільки на території спірної земельної ділянки розміщені і побутові споруди, які будувались за її кошти. Вважає, що земельна ділянка має бути розподілена між нею та позивачем, як спадкоємцями, порівну.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Зелена Ковельського району Волинської області померла ОСОБА_4 , про що свідчить видане Ковельським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області свідоцтво про смерть, актовий запис № 8.

Відповідно до заповіту ОСОБА_4 від 07.12.2011 року, посвідченого секретарем Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області 07.12.2011 року та зареєстрованим в реєстрі за № 140, спадкодавець все своє майно заповіла позивачу і відповідачу у рівних частках.

Згідно заповіту ОСОБА_4 від 11.03.2014 року, посвідченого секретарем Зеленської сільської ради Ковельського району Волинської області 11.03.2014 року та зареєстрованим в реєстрі за № 141, спадкодавець заповіла ОСОБА_3 будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України, заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Таким чином, ОСОБА_4 належний їй житловий будинок по АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_3 , однак усе інше майно заповідається в рівних частинах позивачу та відповідачу.

Успадкований позивачем будинок знаходиться на земельній ділянці, що входить до спадкової маси, розміром 0,2397 га. з кадастровим номером :02:001:0607, яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі рішення Зеленської сільської ради від 25.11.2011 року №8/11, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №334874. Цільове призначення вказаної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Вказана земельна ділянка, відповідно до заповіту від 07.12.2011 року заповідається ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках, тобто по 1/2 частині.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 74/02-14 від 02.05.2019 року приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Мороз Людмили Костянтинівни, у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілу земельну ділянку в АДРЕСА_1 на підставі дублікату заповіту, виданому Зеленською сільською радою Ковельського району Волинської області 08.08.2017 року з реєстровим номером 141, яка належить померлій Фітель ОСОБА_5 , відмовлено.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно вимог ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду.

У випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цілий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_3 виникло право власності на усю спірну земельну ділянку, на якій знаходиться вказаний будинок.

Відповідно до даних технічного паспорта успадкований будинок має загальну площу 61,2 кв.м. та має господарські будівлі та споруди, а тому для його обслуговування необхідна земельна ділянка, на якій він знаходиться, що має відповідне цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які дії, що прямо незаборонені законом.

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ОСОБА_3 , прийнявши спадщину, до складу якого входить домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не має можливості оформити в установленому порядку право власності на земельну ділянку під цим домоволодінням.

Таким чином в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, а саме - право позивача на земельну ділянку розміром 0,2397 га (цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; кадастровий номер :02:001:0607), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

За встановлених обставин, на думку суду, таке рішення є справедливим.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 936,27 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку розміром 0,2397 га (цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; кадастровий номер :02:001:0607), що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 936 (дев`ятсот тридцять шість) гривень 27 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано 19.12.2019 року.

Головуючий П. Ю. Бойчук