Головуючий суду 1 інстанції - Безкровний І.Г.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 414/2179/17
Провадження № 22-ц/810/772/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Коновалової В.А.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

відповідачі- ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16 липня 2019 року ухвалене судом у складі судді Безкровного І.Г.

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначив, що між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі ПАТ АТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_3 11 листопада 2013 року було укладено договір про іпотечний кредит № 152_183, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 100000 грн. на 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 09.11.2018 року.

Згідно п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1666, 67 грн. та сплачувати проценти. Позичальник порушив умови кредитного договору щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів.

В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки № 1 від 11.11.2013 року між позивачем та ОСОБА_1 та ОСОБА_2

За договором поруки поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до п.2.1. договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання.

У відповідності до п.п.3.2.2., 3.2.3 договору поруки кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, яві від позичальника в поручителя (поручителя 1 та/або поручителя2) спільно, так від будь якого з них окремо як в повному обсязі так і частково.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за його користування, позивачем з метою погашення простроченої заборгованості на адресу реєстрації поручителів 01.08.2017 були направлені вимоги про усунення порушень відповідно до кредитного договору, якими повідомлено про наявність у позичальника заборгованості за кредитом, необхідність виконання порушеного зобов`язання, а також попереджено їх про вжиття банком заходів для захисту порушених прав.

Станом на 04.10.2017 року утворилася заборгованість за договором про іпотечний кредит № 152_183 від 11.11.2013 року у загальній сумі 191680,85 грн., яка складається з наступного: 88279,94 грн. заборгованість за кредитом; 61992,87 грн. проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.10.2017 року; 35431,88 грн. інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період із серпня 2014 року по серпень 2017 року; 5976,16 грн. 3% річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом.

У зв`язку з викладеним, позивач, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за договором про іпотечний кредит № 152_183 від 11.11.2013 року у загальній сумі 191680,85 грн., судові витрати.

Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року заявлені вимоги ПАТ АТ «Державний ощадний банк України» задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 24 січня 2019 року скасовано заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 02 січня 2018 року.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 16 липня 2019 року у задоволенні у задоволенні заявлених вимог ПАТ АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ПАТ АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення, ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, щоу порушення норм процесуального права, судом першої інстанції не в повному обсязі та неправильно встановлені дійсні обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів по справі, а саме договору поруки, та обставин, на які посилалися відповідачі, на їх недоведеність та не підтвердження будь-якими іншими доказами по справі.

Суд першої інстанції зазначив в рішенні, що відповідачі в судове засідання не з`явилися, їх представник проти позову заперечував, надавши відзив (у формі письмових пояснень) на позовну заяву. Однак в порушення норм процесуального права на адресу Банку даний відзив не надходив. Позивач був позбавлений свого права на надання відповіді на відзив. У зв`язку з тим, що а ні відповідачі, а ні їх представники в судовому засіданні не приймали участь, у позивача не було можливості знати про позицію відповідачів щодо їх заперечень проти позову.

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення суду представник відповідача вказував на те, що відповідач повідомляв Банк про смерть позичальника. Потім в клопотанні про витребування доказів вказував на те, що Відповідач-1 у зв`язку зі спливом великого проміжку часу, взагалі не може пригадати чи звертався до позивача для укладення будь- яких договорів, у зв`язку з чим виникає необхідність оглянути оригінали договорів. Також вказувалося в цих документах про те, що по справі пропущені строки звернення до суду. Тобто жодним чином не вказувалося відповідачами, що вони договір поруки з позивачем не укладали і не підписували та жодних обов`язків щодо забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором про іпотечний кредит від 11.11.2013 року на себе на брали, та те, що відповідачі працювали на позичальника в якості найманих працівників, а тому останній мав доступ до їх документів та зразків їх підписів, про що зазначено в рішенні суду і взято за основу при відмові в задоволенні позову.

Враховуючи те, що Банку стало відомо про те, що відповідач заперечував повністю щодо укладення договору поруки та взяття на себе відповідних зобов`язань, тільки із рішення суду в зв`язку з обставинами, які вказані вище, у позивача не було можливості надати інші допустимі та належні докази по справі.

Так, у Банку залишилися скановані копії документів кредитної справи, яка зберігається на електронних носіях інформації Банку та виготовлена шляхом сканування усіх оригіналів документів за кредитною справою. Такими документами на підтвердження позиції Банку є заявки поручителів від 01.11.2013 року, які власноручно заповнені відповідачами та перевірені працівником Банку при наданні. В заявці ОСОБА_1 вказується про те, що місцем роботи є Державна воєнізована гірничорятувальна служба у вугільній промисловості, 2- й воєнізований гірничорятувальний загін. В заявці ОСОБА_2 графа місце роботи не заповнена. Крім того, поручителем ОСОБА_1 також надавалася довідка з місця роботи, в якій вказано саме місце роботи, про яке зазначено у заявці. Ці документи підтверджують те, що саме відповідачі брали на себе обов`язок щодо забезпечення виконання зобов`язань за кредитом позичальника ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені у відповідності до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що судом встановлені наступні обставини: 11.11.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір про іпотечний кредит № 152_183, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 100000 грн. строком на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.11.2018 року, а ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 21% річних за користування кредитом шляхом щомісячного погашення кредиту рівними частинами в сумі 1666,67 грн та процентів.

У зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_3 своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 04.10.2017 року виникла заборгованість у загальному розмірі 191680,85 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором, яка складається з наступного: 88279,94 грн. заборгованість за кредитом; 61992,87 грн. проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.10.2017 року; 35431,88 грн. інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період із серпня 2014 року по серпень 2017 року; 5976,16 грн. 3% річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.10.2017 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог до відповідачів позивачем надано копію договору поруки № 1 від 11.11.2013 року з посиланням на відсутність оригіналу договору з тих самих підстав, що й договору про іпотечний кредит, а саме захоплення незаконними збройними формуваннями разом зі всіма банківськими матеріальними цінностями, обладнанням ті іншим речами приміщення позивача, а саме будівлі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», розташованої у м. Луганськ, яке віднесено до міст, де проводиться операція об`єднаних сил (АТО), що є загальновідомим фактом і також підтверджується наданим позивачем зверненням до правоохоронних органів від 19.02.2015, внаслідок чого було зареєстроване кримінальне провадження № 0000125 від 13.02.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України.

Позивач звертався до відповідачів з вимогами вимог про усунення порушень, в яких просив їх виплати заборгованість за договором про іпотечний кредит № 152_183 від 11.11.2013 року, що утворилася за позичальником ОСОБА_3 у загальному розмірі 147022,17 грн. Інших доказів наявності правовідносин між банком та відповідачами позивачем не надано.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено укладання між позивачем та відповідачами договору поруки №1 від 11.11.2013 року та наявність у відповідачів будь-яких зобов`язань перед банком за неналежне виконання ОСОБА_3 своїх зобов`язань перед банком за договором про іпотечний кредит №152-183 від 11.11.2013 року.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» було укладено договір про іпотечний кредит № 152_183.

Відповідно до вказаного договору позивач надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 100000 грн. строком на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 09.11.201 року, а ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 21% річних за користування кредитом шляхом щомісячного погашення кредиту рівними частинами в сумі 1666,67 грн та процентів.

У зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_3 своїх зобов`язань за кредитним договором, згідно розрахунку позивача, заборгованість станом на 04.10.2017 року становить -191680,85 грн., яка складається з наступного: 88279,94 грн. заборгованість за кредитом; 61992,87 грн. проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.10.2017 року; 35431,88 грн. інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період із серпня 2014 року по серпень 2017 року; 5976,16 грн. 3% річних за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 03.10.2017 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором було укладено договір поруки № 1 від 11.11.2013 року між позивачем та ОСОБА_1 та ОСОБА_2

За договором поруки поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до п.2.1. договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання.

У відповідності до п.п.3.2.2., 3.2.3 договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником зобов`язання за кредитним договором кредитор набуває права вимоги до позичальника і поручителя щодо сплати заборгованості за порушеним зобов`язанням, а поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Кредитор має право вимагати виконання зобов`язання за кредитним договором на власний вибір, як від позичальника і поручителя (поручителя 1 та/або поручителя2) спільно, так від будь якого з них окремо як в повному обсязі так і частково.

Згідно свідоцтва про смерть позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.109 т.с.1).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1229 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України)

Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 22.11.2019 року, яка надана Першою Державною нотаріальною конторою м. Сєвєродонецка, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

В судовому засіданні представником скаржника було надано заяву позивача до Попаснянської державної нотаріальної контори від 30.08.2017 року №11020-13/4145-4379 в порядку ч.2 ст.1281ЦК України, як кредитора з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_3 . До заяви було надано довідку про суму заборгованості за договором про іпотечний кредит №152_183 від 11.11.2013 року станом на 01.08.2017 року у сумі 147022, 17 грн.

Згідно інформаційної довідки, яка надана Попаснянською державною нотаріальною конторою, зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа.

Відповідно до інформації, яка надана Попаснянською державною нотаріальною конторою від 17.12.2019 року № 2777/01-16 спадкова справа № 324-2017 заведена на підставі заяви філії Луганське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» від 30 серпня 2017 року № 110.20-18/4148-4379, як кредитора з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_3

Станом на 17.12.2019 року будь-хто із спадкоємців померлого з будь-якими заявами, в тому числі про прийняття спадщини, до нотаріальної контори не звертався.

Судом встановлено, що розбіжності у наданні інформації щодо наявності спадкової справи після померлого ОСОБА_3 виникли у зв`язку з тим, що при зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою, як кредитора з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_3 не було зазначено вірну дату смерті боржника.

Тобто, судом встановлено, що після смерті боржника ОСОБА_3 заведена спадкова справа за заявою «Державний ощадний банк України» від 30 серпня 2017 року № 110.20-18/4148-4379, як кредитора з вимогою до спадкоємців боржника ОСОБА_3 .

Позивачем не надано суду будь яких інших належних, допустимих та достатніх доказів того, що після смерті боржника ОСОБА_3 будь- хто прийняв спадщину.

Крім того, зазначені вище обставини свідчать про те, що ПАТ «Державний ощадний банк України» пред`явило вимогу кредитора з пропущенням строку, передбаченого ст.1281 ЦК України.

Звертаючись до суду із вимогами до поручителів померлого боржника ОСОБА_3 31.10.2017 року, позивач у позовній заяві просив стягнути з поручителів кредитну заборгованість у розмірі 191680, 85 грн. станом на 04.10.2017 року, не вираховуючи заборгованості на день смерті боржника.

Колегія суддів вважає, що заборгованість за договором про іпотечний кредит №152_183 від 11.11.2013 року станом на день смерті боржника ОСОБА_3 складає 158 022, 26 грн., яка складається: 88279,94 грн. заборгованість за кредитом; 26337, 43 грн. проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 19.10.2015 року; 13277, 53 грн. інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом та процентів за користування кредитом за період із серпня 2014 року по серпень 2017 року; 12740, 13 грн. втрати від інфляції по простроченому основному боргу; 1982, 06 грн. 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом; 2127, 66 грн. - 3% річних за прострочення основного боргу, виходячи із даних, які зазначені в розрахунку заборгованості, наданому банком.

За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Згідно із частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 03 червня 20125 року у справі №6-206цс15.

Згідно п.2.6 договору поруки від 11.11.2013 року поручитель погоджується та зобов`язується солідарно відповідати за виконання зобов`язання спадкоємцями боржника чи будь-якою іншою особою, на яку буде переведено борг за кредитним договором та/або яка буде визначена боржником за зобов`язанням відповідно до законодавства.

При цьому поручитель погоджується солідарно відповідати за виконання зобов`язання у випадку відсутності спадкоємців боржника як за законом так і за заповітом, в тому числі, у разі відсторонення всіх або будь-якого із спадкоємців від спадкування, у разі неприйняття жодного вказаною особою спадщини, відмови всіх спадкоємців від спадкування.

Згідно вказаного пункту договору поруки поручителі дали згоду та зобов`язувалися солідарно відповідати за виконання зобов`язання спадкоємцями боржника чи будь-якою іншою особою, на яку буде переведено борг за кредитним договором та/або яка буде визначена боржником за зобов`язанням відповідно до законодавства.

Позивачем не надано суду доказів наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину.

Колегія суддів вважає, що положення пункту 2.6 договору поруки в частині того, що поручитель погоджується солідарно відповідати за виконання зобов`язання у випадку відсутності спадкоємців боржника як за законом так і за заповітом, в тому числі, у разі відсторонення всіх або будь-якого із спадкоємців від спадкування, у разі неприйняття жодного вказаною особою спадщини, відмови всіх спадкоємців від спадкування не відповідає вимогам закону, оскільки поручитель несе солідарну відповідальність з боржником (правонаступником) боржника і в обсязі зобов`язань боржника. За загальним правилом, встановленим ч.1 ст.554 ЦК, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивачем не надано суду доказів наявності правонаступника, який прийняв спадщину, доказів обсягу спадкового майна після боржника ОСОБА_3 , а також з врахуванням того, що заяву про пред`явлення вимог як кредитора подано банком з пропущеним строком, встановленим ст.1281 ЦК України, то вимоги позивача до поручителів про стягнення кредитної заборгованості згідно договору про іпотечний кредит № 152_183 задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу із вищевикладених обставин.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ч.1 п.1, 4 ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені заявлених вимог ПАТ АБ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

Оскільки апеляційна скарга позивача залишається без задоволення, то судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 16 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: Н.М. Авалян

В.А. Коновалова