Єдиний унікальний номер 234/9605/18 Номер провадження 22-ц/804/1404/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Розпутько Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 березня 2019 року у цивільній справі № 234/9605/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна (суддя першої інстанції Літовка Валерій Володимирович), -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 є позивач - онука померлої.

ОСОБА_1 прийняла спадщину спадкодавця, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з відповідною заявою.

Відповідачем - Краматорським міським відділом державної виконавчої служби виконувалось рішення Краматорського міського суду Донецької області на підставі виконавчого листа № 2-93/2010, виданого 29.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 166258,00 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ від 10.02.2011 року було накладено арешт на майно боржника в межах суми боргу, зазначену постанову направлено до органів реєстрації обтяжень.

13 травня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згодом, на підставі заяви стягувача про прийняття на примусове виконання зазначеного виконавчого листа 16.10.2014 року відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 45120126, у межах якого знову винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року в адміністративній справі № 805/177/15-а задоволено позов ОСОБА_1 до ВДВС Краматорського МУЮ, згідно з якою скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 45120126 від 16 жовтня 2014 року, а також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 листопада 2014 року.

На виконання рішення суду адміністративної юрисдикції, 17 червня 2015 року ВДВС було прийнято рішення про скасування постанови щодо відкриття виконавчого провадження від 16.10.2014 року і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.11.2014 року.

Однак, згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.01.2018 року, номер інформаційної довідки 110977196, зазначене спадкове майно - будинок АДРЕСА_1 обтяжено арештом, зареєстрованим 11.03.2011 року за №10923533 на підставі постанови відділу ДВС Краматорського МУЮ б/н від 10.02.2011 року.

Скасування постанови ВДВС від 16.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-93/2010 від 19.10.2010 року свідчить про відсутність виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_3 , спадкоємицею якої є позивач ОСОБА_1 .

Жодне інше провадження стосовно спадкодавця ОСОБА_3 також відсутнє.

Заміна боржника у виконавчому провадженні правонаступником згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» не здійснювалась.

Відповідач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку і строк жодних вимог майнового характеру до спадкоємця не пред`являла.

Таким чином, на даний час у провадженні Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області відсутнє будь-яке виконавче провадження стосовно ОСОБА_3 або іншої особи-правонаступника в порядку заміни сторони у виконавчому провадженні, що б виправдовувало продовження обтяження зазначеного майна - будинку АДРЕСА_1 .

Позивач просила суд першої інстанції ухвалити рішення, яким зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ про арешт майна (обтяження № 10923533).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду 16 квітня 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення суду першої інстанції вважає цілком незаконним, таким, що порушує право на справедливий суд, право на спадкування, суперечить завданню цивільного судочинства, визначеному в ст. 2 ЦПК України.

Підставами апеляційного оскарження є порушення норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції неналежно з`ясовано предмет спору та не взято до уваги обставини, що входили до предмета доказування. Встановленим обставинам дано неправильну правову оцінку.

Порушення норм матеріального права полягає в незастосуванні судом норм, що регулюють спірні правовідносини та неправильному застосуванні тих норм, якими суд керувався при ухваленні оскаржуваного рішення.

Позивач просила Донецький апеляційний суд скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 березня 2019 року у цивільній справі № 234/9605/18, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачам по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 30 квітня 2019 року.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том № 1, а.с. 112,113,114), копія апеляційної скарги позивача відповідачами отримана (том № 1, а.с. 112,114). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив з додатками від представника відповідача (том № 1, а.с. 133-162).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач - Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області посилається на те, що станом на теперішній час виконавчий лист № 2/93/2010 від 29.12.2010 року, виданий Краматорським міським судом щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 166258,00 грн. не виконано. Для зняття арешту обтяження № 10923533 від 10.02.2011 року, накладеного у рамках виконавчого провадження № 24343198 відсутні підстави.

В судове засідання апеляційного суду 14 серпня 2019 року в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 66).

В судове засідання апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Косенок Олександр Михайлович не з`явився, надіслав до суду письмове клопотання про відкладення судового засідання (том № 2, а.с. 67-68).

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача - Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 70).

В судове засідання апеляційного суду відповідач - ОСОБА_2 не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена відповідно до Закону України « Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (том № 2, а. с. 65).

Як вбачається із частини 1 статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що за клопотаннями представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Косенок Олександра Михайловича вказана вище справа, яка була призначена на 05.06.2019 року (том № 1, а.с. 121-122); на 17 липня 2019 року (том № 2, а.с. 49-50) слуханням відкладалася на інші дати.

Враховуючи те, що сплили строки розгляду апеляційної скарги, передбачені частиною 1 статті 371 ЦПК України і те, що адвокатом Косенок О.М. неодноразово заявлялися клопотання про перенесення розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність адвоката позивача ОСОБА_1 - Косенок О.М. , який повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, щоІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гірник м. Селидове Донецької області померла ОСОБА_3 , яка є бабусею позивача по справі - ОСОБА_1 .

03.09.2014р. Другою селидівською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу на все майно після смерті ОСОБА_3 .

До складу спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.01.2018р. постановою державного виконавця Краматорського МВ ДВС від 10.02.2011 року накладений арешт на все нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_3 .

З листа Краматорського МВ ДВС від 26.04.2018р. вбачається, що даний арешт накладений на підставі виконавчого листа № 2-93/2010 від 29.12.2010р., виданий Краматорським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 166258,00 грн.

Із матеріалів цивільної справи 2-93/2010, дослідженої в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що рішенням Краматорського міського суду від 19.10.2010 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки недійсним, визнання права власності на жилий будинок та земельну ділянку, задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 31.03.2009 року жилого будинку та земельної ділянки, розташованих у АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений Першою Краматорською державною нотаріальною конторою 31.03.2009 року під реєстровим № 2-2018.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на жилий будинок та земельну ділянку, розташовані у АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 07.12.2010 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково.

Рішення Краматорського міського суду від 19 жовтня 2010 року змінено, доповнено резолютивну частину рішення.

Застосовано реституцію як наслідок недійсності договору купівлі-продажу від 31 березня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Першої Краматорської державної нотаріальної контори (зареєстровано в реєстрі за № 2-2018).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.12.2011року касаційна скарга ОСОБА_3 відхилена. Рішення апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2010 року залишено без змін.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2011р. ВП № 24343198, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-93/2010, виданого 19.10.2010р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 166 258,00 грн. Одночасно державним виконавцем накладений арешт на майно ОСОБА_3 .

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 24343198 вбачається, що 09.07.2013р. ОСОБА_2 звернулася до ВДВС Краматорського МУЮ із заявою про направлення вказаного виконавчого листа для за місцем отримання боржником доходу - до ВДВС м.Селидове.

10.07.2013 р. виконавчий лист направлено за належністю до м. Селидове Донецької області.

12.12.2013р. державним виконавцем ВДВС м. Селидове винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

19.12.2013 року, державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції за виконавчим листом № 2-93/2010 від 29.12.2010 року повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41293340.

13.05.2014р. державним виконавцем Краматорського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з тим, що стягувач відмовився авансувати витрати на проведення виконавчих дій.

16.10.2014р. ОСОБА_2 звернулася до Краматорського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової суми в розмірі 166258,00 грн.

16.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45120126. 03.11.2014р. по даному виконавчому провадженню державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

В подальшому, а саме 17.06.2015 року державним виконавцем Краматорського ВДВС винесено постанову про скасування постанов від 16.10.2014р. та від 03.11.2014р. про відкриття виконавчого провадження № 45120126 та накладення арешту на майно на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2015р. по справі 805/177/15-а.

На теперішній час, спадкове майно після смерті ОСОБА_3 обтяжене арештом, винесеним державним виконавцем Краматорського МВ ДВС 10.02.2011р. в рамках виконавчого провадження ВП № 24343198.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як вбачається із частини 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно частини 2 вказаної вище статті, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

До теперішнього часу рішення Краматорського міського суду від 19.10.2010р. не виконано.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що строк пред`явлення виконавчого листа № 2-93/2010 до виконання закінчився 08 грудня 2013 року і не поновлювався ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, отже рішення у справі № 2-93/2010, у межах якого було накладено арешт, втратило для ОСОБА_2 інтерес та відповідачкою втрачено право повторно пред`явити виконавчий лист до виконання, є безпідставними, оскільки із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Краматорському міському ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебував виконавчий лист № 2-93/2010 від 29.12.2010 року виданий Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 166258,00 грн. У виконавчому листу вказано строк пред`явлення до виконання - 08.12.2013 року (том № 1, а.с. 54).

10.02.2010 року на підставі вказаного вище виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Краматорського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 24343198, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (том № 1, а.с. 55).

09.07.2013р. ОСОБА_2 звернулася до ВДВС Краматорського МУЮ із заявою про направлення вказаного виконавчого листа для за місцем отримання боржником доходу - до ВДВС м.Селидове.

10.07.2013 р. державним виконавцем ВДВС Краматорського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і виконавчий лист направлено за належністю до м. Селидове Донецької області.

12.12.2013р. державним виконавцем ВДВС м. Селидове винесено постанову про відмову у відкриття виконавчого провадження.

19.12.2013 року державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції за виконавчим листом № 2-93/2010 від 29.12.2010 року повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41293340.

13.05.2014р. державним виконавцем Краматорського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у звязку з тим, що стягувач відмовився авансувати витрати на проведення виконавчих дій і вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 13.05.2015 року (том № 1, а. с. 62).

16.10.2014р. ОСОБА_2 звернулася до Краматорського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової суми в розмірі 166258,00 грн.

16.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45120126. 03.11.2014р. по даному виконавчому провадженню державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

В подальшому, а саме 17.06.2015 року державним виконавцем Краматорського ВДВС винесено постанову про скасування постанов від 16.10.2014р. та від 03.11.2014р. про відкриття виконавчого провадження № 45120126 та накладення арешту на майно на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2015р. по справі 805/177/15-а.

На теперішній час, спадкове майно після смерті ОСОБА_3 обтяжене арештом, винесеним державним виконавцем Краматорського МВ ДВС 10.02.2011р. в рамках виконавчого провадження ВП № 24343198.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV у відповідної редакції.

Частина перша статті 50 Закону № № 606-XIV передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 60 вказаного Закону передбачені випадки зняття арешту з майна.

За правилами цієї статті, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Пунктом 4 частини 1 статті 47 вказаного вище Закону передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Частиною п`ятою вказаної вище статті передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Частиною першою статті 49 Закону № 606-XIV передбачено випадки закінчення виконавчого провадження, а саме:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;

14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

З урахуванням положень ч.1 ст. 50 Закону № 606-XIV, винесення постанови від 10.07.2013р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 24343198 за пунктом 10 статті 49 Закону № 606-XIV та направлення виконавчого листа за належністю до м. Селидове Донецької області не тягне за собою зняття арешту з майна.

Крім того, постанова про повернення виконавчого документу стягувачу за пунктом 4 статтею 47 Закону № 606-XIV, через перешкоджання провадженню виконавчих дій у зв`язку з тим, що стягувач відмовився авансувати витрати на їх проведення, не є закінченням виконавчого провадження та не є підставою для зняття арешту.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року у справі № 805/5193/15-а за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності відділу з приводу не зняття арешту (№ обтяження 10923533 від 10.02.2011) з усього майна, що належить ОСОБА_3 , у тому числі з житлового будинку АДРЕСА_1 відмовлено (том № 1, а.с. 74-79).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року у справі № 805/5193/15-а за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року у справі № 805/5193/15-а залишено без змін (том № 1, а.с. 80-84).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що позивач не є зобов`язаною стороною за судовим рішенням у цивільній справі № 2-93/2010, невиконання якого встановлено судом, не є боржником у незакінченому виконавчому провадженні і кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною 4 статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги, є безпідставними, оскільки із копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (том № 2, а.с. 9).

Із заяви ОСОБА_2 до Другої селидівської державної нотаріальної контори від 19 грудня 2014 року про обов`язок спадкодавця вбачається, що ОСОБА_3 мала обов`язок перед громадянкою України ОСОБА_2 на суму 166258,00 грн. на підставі виконавчого листа Краматорського міського суду, виданого 29 грудня 2010 року, справа № 2-93/2010 р. (том № 2, а. с. 10).

Частиною 1 статті 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Що стосується інших порушень процесуального права, викладених в апеляційній скарзі, то вказані порушення процесуального права на обґрунтованість висновків суду першої інстанції ніяким чином не впливають.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 березня 2019 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 14 серня 2019 року

Суддя: О.Д.Канурна