Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 727/3945/16-ц

провадження № 61-26798св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - виконавчий комітет Чернівецької міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 листопада 2016 року у складі судді Смотрицького В. Г. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2017 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Владичана А. І., Міцнея В. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, у якому просили стягнути з виконавчого комітету Чернівецької міської ради відшкодування матеріальної шкоди у сумі 30 033,00 грн, моральної шкоди у сумі 225 000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 13 квітня 2007 року позивачам у порядку приватизації передано у спільну сумісну власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 36,01 кв. м. 24 березня 2010 року рішенням загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_3 надано дозвіл на перепланування квартири та влаштування комори площею 16,1 кв. м за рахунок приміщення загального користування житлового будинку (коридору). 11 березня 2011 року на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 березня 2011 року № 150/3 «Про заміну правовстановлюючих документів на квартири, житлові будинки, нежитлові будівлі» видано свідоцтво серії НОМЕР_1 про право спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,71 кв. м, яке 18 березня 2011 року зареєстровано у Чернівецькому комунальному бюро технічної інвентаризації. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 27 червня 2014 року визнано недійсним та скасовано зазначене рішення загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, визнано незаконним перепланування квартири, визнано незаконним право власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на приміщення загального користування житлового будинку площею 16,1 кв. м, визнано недійсним запис у свідоцтві про право власності щодо включення приміщення комори до площі квартири, зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власний рахунок демонтувати цегельну перегородку, що розділяє приміщення комори та приміщення загального користування житлового будинку. Вважали, що у результаті прийняття органом місцевого самоврядування рішення про перепланування квартири та вчинення державним реєстратором запису у свідоцтві про право власності на квартиру їм завдано матеріальну шкоду у вигляді витрат на виконання будівельних робіт з перепланування квартири, крім того, їм надавалася правнича допомога під час розгляду судових справ про визнання незаконним перепланування квартири та вони несли витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження. Також вважали, що їм завдано моральну шкоду, оскільки у зв`язку з незаконністю перепланування судовим рішенням їх зобов`язано демонтувати цегельну перегородку, зведену в приміщенні загального користування, у результаті цього площа їх квартири зменшиться на 8,8 кв. м.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не втручався в здійснення позивачами своїх прав щодо володіння власністю, навпаки виконавчий комітет Чернівецької міської ради за зверненням співвласників квартири приймав рішення про перепланування квартири, яке незаконним не визнано та не скасовано. Водночас позивачі не погодили перепланування із сусідами та з цих підстав Апеляційний суд Чернівецької області у рішенні від 27 червня 2014 року дійшов висновку про незаконність перепланування.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що підстави для відповідальності відповідача, передбачені статтею 1173 ЦК України, відсутні, оскільки рішення органу місцевого самоврядування щодо переобладнання та перепланування квартири у встановленому законом порядку незаконним не визнавалося, тому висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог є правильним.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2017 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У травні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що чинність рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 березня 2011 року № 150/3 «Про заміну правовстановлюючих документів на квартири, житлові будинки, нежитлові будівлі» не має визначального значення, оскільки суд визнав недійсним свідоцтво про право власності на приміщення комори, яке видано та зареєстровано на підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, у результаті чого позивачі втратили право власності на переобладнане та переплановане приміщення.

Відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 13 квітня 2007 року департамент житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради видав на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 36,01 кв. м.

09 березня 2011 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради прийняв рішення № 150/5 «Про заміну правовстановлюючих документів на квартири, житлові будинки, нежитлові будівлі (делеговані повноваження)», відповідно до пункту 1.3 якого Чернівецьке міське комунальне бюро технічної інвентаризації мало зареєструвати свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,71 кв. м, в тому числі дві житлові кімнати площею 21,70 кв. м, яка належить на праві приватної спільної сумісної власності, у зв`язку з переплануванням квартири.

11 березня 2011 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради видав на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 .

18 травня 2011 року зазначене свідоцтво зареєстроване у Чернівецькому міському комунальному бюро технічної інвентаризації, порядковий номер об`єкта нерухомого майна 20431290.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 01 жовтня 2014 року у справі № 727/2-7872/13, зокрема, визнано незаконним переобладнання та перепланування квартири АДРЕСА_1 щодо приєднання до цієї квартири коридору загального користування площею 16,1 кв. м; визнано недійсним запис у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 11 березня 2011 року серії НОМЕР_1 про право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на приміщення комори; зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за власний рахунок демонтувати цегляну перегородку, що розділяє приміщення комори та коридору загального користування зі сторони квартир АДРЕСА_4 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За загальним правилом особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України).

У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки для відшкодування шкоди відповідно до статті 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Установивши, що рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 березня 2011 року № 150/3 «Про заміну правовстановлюючих документів на квартири, житлові будинки, нежитлові будівлі», яке приймалося за зверненням ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до органу місцевого самоврядування щодо здійснення ними перебудови (переобладнання) належного їм приміщення, у встановленому законом порядку неправомірним не визнавалося та не скасовано, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що підстави для відшкодування шкоди у справі відсутні, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги щодо визнання недійсним правовстановлюючого документа на квартиру не заслуговують на увагу, оскільки позивачі дію чи бездіяльність виконавчого комітету Чернівецької міської ради не оскаржували, позовних вимог щодо цього не заявляли; перепланування (переобладнання) квартири здійснено її власниками, а не органом місцевого самоврядування; визнання недійсним свідоцтва про право власності на приміщення комори не підтверджує неправомірність дій або бездіяльності виконавчого комітету Чернівецької міської ради як можливої правової підстави для відшкодування ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 матеріальної чи моральної шкоди.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених у справі обставин касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2017 року - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, то у справі немає підстав для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров