РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Стрекозова О.І.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів,

встановив:

23.10.2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.01.2016 року між сторонами розірвано шлюб, від якого мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина мешкає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідач не приймає участі у матеріальному забезпечені дитини. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення нею повноліття та стягнути судові витрати.

09.11.2018 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою від 12.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у наданому до суду позові.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у зв`язку з його необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 18.01.2016 року (а.с.8).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні встановлено і підтверджено поясненнями сторін та показами свідків, що місцем постійного проживання сторін, після розірвання шлюбу, та неповнолітнього ОСОБА_5 є адреса: АДРЕСА_1 .

Так, з довідки №2753 виданої ОСОБА_1 убачається, що останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у склад сім`ї окрім нього входить ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.9). Даний факт також підтверджується Актом від 08.10.2018 року (а.с.10).

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , яка є донькою сторін, допитані у судовому засіданні пояснили, що відповідач не тривалий час працювала за межами України, на даний час перебуває в Херсоні та приймає участь у забезпеченні сина ОСОБА_5 , проживає разом із ним та Позивачем по справі ОСОБА_1 .

Відповідно до квитанцій, які надані з боку Відповідача, від 16.08.2019 року на суму 1500,00 грн., від 19.07.2019 року на суму 1300,00 грн., від 21.06.2019 року 1300,00 грн., від 24.05.2019 року на суму 1500,00 грн. під час перебування за межами України остання перераховувала кошти на ім`я відповідача на утримання сина.

Позивачем в порушення вимог ст.ст. 12-81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження ухилення Відповідача від утримання сина ОСОБА_5 . Зазначені обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справі і спростовуються показами свідків та наданими з боку Відповідача доказами.

Враховуючи викладені обставини, відсутність правових підстав для стягнення аліментів, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 17, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяЮ.М.Єпішин