Постанова

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 735/673/17

провадження № 61-31091св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Лесько А. О. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Коропський районний центр зайнятості,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою Коропського районного центру зайнятості на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2017 року у складі судді Корзюк Т. П. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Лакізи Г. П., Харченко Л. К.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Коропський районний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 19 грудня 2016 року Коропським районним центром зайнятості був зареєстрований ОСОБА_1 як такий, що шукає роботу. 23 грудня 2016 року йому було присвоєно статус безробітного. На момент реєстрації в службі зайнятості ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Коропською СВК, де працював згідно договору цивільно-правового характерув період з 18 грудня 2016 року по 19 грудня 2016 року та отримував дохід, що призвело до неправомірного надання статусу безробітного та виплату матеріального забезпечення. У добровільному порядку відповідач повернути виплачені йому кошти в сумі 2 548,39 грн відмовляється, тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму на його користь як матеріальну шкоду.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2017 року , залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року, в задоволені позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

У жовтні 2017 рокуКоропський районний центр зайнятості звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не враховано, що на дату звернення до Коропського районного центру зайнятості для надання статусу безробітного ОСОБА_1 належав до категорії зайнятого населення, оскільки надавав послуги за цивільно-правовим договором виборчій комісії. Відповідач приховав зазначені відомості від спеціалістів центру зайнятості. Стаття 4 Закону України «Про зайнятість населення» відносить до категорії зайнятого населення не лише осіб, які працюють за наймом на умовах трудового договору, а й осіб які працюють на інших умовах, передбачених законодавством, в тому числі і за цивільно-правовим договором. Отже, ОСОБА_1 не мав права на надання статусу безробітного і призначення допомоги по безробіттю. Крім того, ОСОБА_1 працював у виборчій комісії не під час перебування на обліку в центрі зайнятості, а на день надання статусу безробітного.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 19 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Коропського районного центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного (а. с. 7).

Відповідно до витягів із наказів про прийняті рішення Коропським районним центом зайнятості гр. ОСОБА_1 :

наказом від 23 грудня 2016 року № НТ161223 надано статус безробітного з 19 грудня 2016 року;

наказом від 26 грудня 2016 року № НТ161226 призначено допомогу по безробіттю з 26 грудня 2016 року по 20 грудня 2017 року, виплату допомоги по безробіттю розпочато з 26 грудня 2016 року:

наказом від 03 березня 2017 року № НТ170303 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітних з 01 березня 2017 року у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту) (а. с. 10).

Згідно з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 23 травня 2017 року № 34 в результаті перевірки (звірки) з Пенсійним фондом України встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний у Коропському районному центрі зайнятості з 19 грудня 2016 року по 01 березня 2017 року. За результатами звірки з ПФУ виявлено перебування у трудових відносинах у грудні 2016 року за договором цивільно-правового характеру (а. с. 11).

Відповідно до повідомлення комунальної установи Коропської районної ради "Трудовий архів Коропського району'' Чернігівської області від 28 квітня 2017 року № 01-19/19 ОСОБА_1 приймав участь у виборах з 18 грудня 2016 року по 19 грудня 2016 року, виконував обов`язки заступника голови виборчої комісії с. Лукнів. За вказаний період ОСОБА_1 отримав 448,00 грн (а. с. 12).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) населення» статус безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам " та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Положенням наведеної вище статті Закону передбачено обов`язок застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому порядку як безробітні, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Виходячи із наведених законодавчих приписів, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного районного центру, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.

Згідно з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 23 травня 2017 року № 34 в результаті перевірки (звірки) з Пенсійним фондом України виявлено факт перебування ОСОБА_1 у грудні 2016 року у трудових відносинах за договором цивільно-правового характеру (а. с. 11).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 18 грудня 2016 року по 19 грудня 2016 року виконував обов`язки заступника голови дільничної виборчої комісії с. Лукнів та отримав за вказаний період 448,00 грн (а. с. 12-13).

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 28 Закону України «Про місцеві вибори» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за рішенням виборчої комісії голова, заступник голови, секретар або в разі їх відмови інші члени територіальної виборчої комісії (загальною кількістю не більше трьох осіб), дільничної виборчої комісії (загальною кількістю не більше двох осіб) протягом виборчого процесу можуть виконувати свої повноваження у виборчій комісії на платній основі на підставі цивільно-правового договору між ними і виборчою комісією. Зазначені особи на цей період увільняються від виконання виробничих або службових обов`язків за основним місцем роботи зі збереженням стажу роботи.

Виконання робіт, пов`язаних з підготовкою і проведенням місцевих виборів, особами, визнаними в установленому законом порядку безробітними, не є підставою для зняття цих осіб з обліку в державній службі зайнятості як таких, що шукають роботу, або для припинення виплати їм допомоги по безробіттю та інших видів допомоги (частина 14 статті 28 цього Закону).

Оплата праці членів виборчої комісії, а також осіб, які залучаються до роботи у комісії, у тому числі в день голосування, дні встановлення підсумків голосування та результатів виборів, не може бути підставою для скасування, обмеження або зменшення їм та членам їхніх сімей, які проживають разом з ними, будь-яких видів соціальних виплат, пенсій, субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (частина 15 статті 28 цього Закону).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив із того, що зайнятість відповідача у дільничній виборчій комісії не є підставою для позбавлення останнього статусу безробітного та не свідчить про недобросовісність дій з його боку.

У зв`язку з цим доводи касаційної скарги стосовно приховання ОСОБА_1 від позивача інформації про його належність до категорії зайнятого населення є необґрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги Коропського районного центру зайнятості зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки.

В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргуКоропського районного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

А. А. Калараш

С. П. Штелик