Номер провадження 2/754/3176/19 Справа №754/54/19
07 серпня 2019 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Кузнецової К.П.
за участю позивача ОСОБА_1
за участю представника третьої особи Галас Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Асоціація суб`єктів підприємницької діяльності Закарпатської області «Перспектива» про усунення перешкод у користуванні майном, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11.01.2019 провадження у справі відкрито, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно інформаційної довідки №15663802 від 05.04.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиною реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 1/2частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. ОСОБА_2 захопила належну ОСОБА_1 1/2частину квартири, змінила замки на вхідних дверях та відкрито розкрадає належне позивачу майно та матеріальні цінності. Відповідач перешкоджає позивачу користуватися майном, а саме 1/2частиною квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві власності. У зв`язку з викладеним позивач просить суд усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні майном, а саме 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, посилаючись на докази, які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 07.08.2019 до суд надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, просив позовні вимоги задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву.
Представник третьої особи Галас Г.В. в судових засіданнях не заперечувала проти позовних вимог, просила суд задовольнити.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлені та підтверджені матеріалами справи наступні факти та їм правовідносини.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 03.04.2015 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування від 05.04.2016 дарувальник ОСОБА_3 подарував, а обдарований ОСОБА_1 прийняв 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстровано у реєстрі за №592.

Згідно інформаційної довідки № 15663802 від 05.04.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиною реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0012472 від 19.10.2016, ОСОБА_2 перешкоджає користуватися належною ОСОБА_1 1/2 частиною квартири, змінила замки на вхідних дверях та відкрито розкрадає належне майно позивача, і тому ОСОБА_1 було подано заяву - повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначення часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 358 ЦК України право, спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, № 4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості користуватися своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмір 704,80грн.

Керуючись Конституції України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 16, 317, 319, 321, 321, 356, 358, 383, 391 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 141, 264-268, 280-282 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Асоціація суб`єктів підприємницької діяльності Закарпатської області «Перспектива» про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні майном, а саме 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Асоціація підприємницької діяльності Закарпатської області «Перспектива», місце знаходження: м.Ужгород, вул. Легоцького, 18/62.

Повний текст рішення складено та підписано 07 серпня 2019 року.

Суддя В.В. Бабко