ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/758/19

провадження № 22-ц/4809/1041/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач) Дуковського О.Л.

суддів Єгорової С.М., Суровицької Л.В.

з участю секретаря Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України та Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2019 року, у складі головуючого судді Мохонько В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Кіровоградської області, треті особи: Кіровоградська місцева прокуратура, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Кіровоградської області, треті особи: Кіровоградська місцева прокуратура, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 10 грудня 2012 року йому було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. З 2012 року по 2019 рік тривав розгляд справи, вироки відносно нього неодноразово скасовувались та відбувався новий розгляд справи.

Зазначає, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2014 року його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_1 звільнено від вказаного основного та додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2014 року стосовно ОСОБА_1 скасовано, а кримінальне провадження № 00ОО432 за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 366 КК України направлено до того ж суду на новий розгляд.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК України визнано невинуватим і виправдано.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29 січня 2019 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року залишено без змін.

Позивач вказує, що внаслідок незаконних дій прокуратури, суду, йому було завдано моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, що порушило нормальні стосунки з оточуючими людьми, очорнило та принизило в очах всіх близьких людей, викликало недовіру в родичів, співробітників, сусідів. Крім того, факт незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відобразився на здоров`ї родичів.

Позивач був позбавлений звичайного людського спокою, душевної врівноваженості, перебував у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, постійно очікуючи або виклику слідчого.

Просив стягнути 307 271,90 грн. (4173 грн. х 73 місяці 19 днів) на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 271 245,00 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати віднести за рахунок Держави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Державна казначейська служба України та Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області подали апеляційні скарги.

Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність протиправності та незаконності дій посадових осіб та відсутність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Державна казначейська служба України у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що Казначейство не є розпорядком коштів Державного бюджету України, а лише забезпечує обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку та здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі судового рішення. Зазначає що Державна казначейська служба України не повинно нести відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб ,а тому є незаконним стягнення з Казначейства моральної шкоди.

Крім того, вважає, що стягнутий розмір моральної шкоди не співмірний завданій шкоді і є завищеним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Національної поліції в Кіровоградській області - Гаман А.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, пояснення прокурора - Володіної А.Г., яка просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення скарги Державної казначейської служби України.

У судове засідання не з`явилися позивач та представник Державної казначейської служби України, які повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди послався на доведеність обставин про те, що внаслідок протиправних дій органів досудового розслідування, прокурори та суду, позивач впродовж тривалого проміжку часу зазнавав душевних страждань.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом першої інстанції у відповідності до вище вказаних вимог встановлено обставини справи, але в частині стягнення коштів з Державної казначейської служби України на користь позивача рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку.

Встановлено, що 10.12.2012 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000432 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України (а.с. 60-62).

29.08.2013 року у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_1 (а.с. 63-73).

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2018 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК України визнано невинуватим і виправдано його (а.с. 38-43).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду м. Кіровограда від 29.01.2019 року вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2018 року змінено та визнано ОСОБА_1 , у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 366 КК України невинуватим і виправдано, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості в суді і вичерпанні можливості їх отримання на підставі ст.284 ч.1 п.3 КПК України (а.с. 14-22).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 29.08.2013 року по 29.01.2019 року, що становить 65 місяців.

Звертаючись із позовом позивач просив стягнути моральну шкоду в розмірі - 307 271,90 грн.

Право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень встановлено статтею 56 Конституції України.

Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Судом першої інстанції правильно визначено розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, з урахуванням мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 року та період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом, а саме 65 місяців.

Розмір відшкодування моральної шкоди складає 271 245 грн. (4 173 грн. х 65 міс.).

Колегія суддів, погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачу заподіяно моральних страждань внаслідок незаконного перебування його під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків ОСОБА_1 , а тому є доведеними вимоги про наявність підстав для стягнення моральної шкоди.

Розмір стягнення моральної шкоди є співмірним із мінімальним розміром такого відшкодування.

Доводи апеляційної скарги Національної поліції в Кіровоградській області, що позивачем не доведено та не надано належних доказів, які б підтверджували спричинення йому моральної шкоди є необгрунтованими і доведеними матеріалами справи, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили визнано ОСОБА_1 невинуватим у пред`явленому обвинувачені та виправдано, а тому є доведеним факт незаконного перебування позивача під слідством та судом, що негативно вплинуло на його поведінку, побут та соціальну оцінку його особистості.

Доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди з Державної казначейської служби України є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215.

Згідно вказаного Положення Казначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках, відповідає лише за виконання своїх зобов`язань та не відповідає за зобов`язаннями інших юридичних або фізичних осіб.

Казначейство не є розпорядником коштів Державного бюджету України, а лише забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку у Національному банку, здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами), підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Стаття 2 зазначеного Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами) передбачає, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Згідно вимог ст.3 Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами), у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

У відповідності до ст.4 Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами), відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Як передбачено ст.12 Закону України №266/94-ВР від 01.12.1994 року (зі змінами), розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

За частиною 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України сторона має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, в тому числі, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір компенсації моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань позивача, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тощо. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України врегульовано, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок надання доказів покладається на сторони.

Докази повинні бути не тільки належними, допустимими, достовірними, але й достатніми. Про що суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої він ухвалений, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення коштів з Державної казначейської служби України на стягнення з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державним казначейством України.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2019 року - змінити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державним казначейством України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди - 271 245,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

13.08.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді С.М. Єгорова

Л.В. Суровицька