УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2019 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції України про зняття арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції України про зняття арешту з рухомого майна - легкового автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, синього кольору, що накладений 25.04.2008 року з забороною відчуження чи реєстрації б/н, старшим дізнавателем ОБКОП УСБУ ОСОБА_2 та накладений 22.08.2008 року з забороною відчуження чи реєстрації б/н, старшим слідчим з особливо важливих справах СУ ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно п. 1 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що йому, відповідно до протоколу про проведені торги від 13.03.2019 року № 392536, складеного Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, визнано переможцем переданого на реалізацію автотранспортного засобу Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, синього кольору, що підтверджується актом про проведені електронні торги від 20.03.2019 року, актом видачі майна переможця електронних торгів від 21.03.2019 року, протоколом № 392536.
Проте, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів стосовно зареєстрованих транспортних засобів, належних користувачів, на зазначений вище автомобіль 25.04.2008 року накладено арешт рухомого майна з забороною відчудження чи реєстрації б/н старшим дізнавателем ОБКОП УСБУ ОСОБА_2 та 22.08.2008 року накладено арешт майна з забороною відчуження чи реєстрації б/н, старшим слідчим з особливо важливих справ ОСОБА_3 .
У зв`язку з цим, відповідно до Порядку звернення стягнення на майно боржника, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 та Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2831, державний виконавець не може зняти арешт з реалізованого майна.
Для вирішення даного питання, ОСОБА_1 двічі звертався до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області з відповідними адвокатськими запитами. Однак, відповіддю Управління Служби безпеки України в Запорізькій області № 59/С-460/22 від 21.10.2019 року, йому було повідомлено про неможливість зняття арешту майна.
21.11.2019 року представник позивача звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, але ухвалою від 21.11.2019 року у відкритті провадження за скаргою було відмовлено.
Тому, посилаючись на вищевикладене та на те, що позивач на законних підставах набув право власності на вказаний автомобіль, однак наявність накладеного арешту на майно порушує його право власності, внаслідок чого він не позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, ОСОБА_1 просив скасувати арешт рухомого майна.
Частиною шостою статті 126 КПК України 1960 року, визначено, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Однак нормами КПК України 1960 року не було визначено процесуального порядку скасування арешту майна за зверненням осіб, які не є учасниками кримінального провадження.
Разом з тим відповідно до статті 174 КПК України 2012 року (у чинній редакції) підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року в чинній редакції).
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина друга статті 174 КПК України 2012 року в чинній редакції).
Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частини третя та четверта статті 174 КПК України 2012 року в чинній редакції).
Пункт 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року передбачає, що запобіжні заходи, в тому числі і скасування арешту майна, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Отже, арешт на майно накладений за правилами кримінального судочинства підлягає скасуванню за правилами того виду ж судочинства. Але оскільки нормами КПК України 1960 року не було визначено порядку скасування арешту майна за ініціативою осіб які, не були учасниками кримінального провадження, але є власниками або володільцями арештованого майна, при вирішенні зазначеного питання підлягають застосуванню норми КПК України 2012 року.
Слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2019 року, постановленої у справі № 331/5171/19, у відкритті провадження за скаргою адвоката Стадніченко С.В. в інтересах ОСОБА_1 було відмовлено, однак було відмовлено з тих підстав, що подана скарга не містила вимог, які могли б бути предметом оскарження до слідчого судді в контексті саме ст. 303 КПК України.
Оскільки позивач просить звільнити від обтяження автомобіль Mazda 3, державний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, синього кольору, у вигляді його арешту, накладеного 25.04.2008 року з забороною відчуження чи реєстрації б/н, старшим дізнавателем ОБКОП УСБУ ОСОБА_2 та накладеного 22.08.2008 року з забороною відчуження чи реєстрації б/н, старшим слідчим з особливо важливих справах СУ ОСОБА_3 у кримінальній справі, справу належить розглядати в порядку передбаченому статтями 174, 539 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
Враховуючи вищенаведене, позивачу слід повернути суму сплаченого ним судового збору.
Керуючись ст.ст. 19, 186 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, Головного управління Національної поліції України про зняття арешту майна.
Матеріали позовної заяви повернути позивачу.
Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений відповідно до квитанції № ПН1284535 від 11.12.2019 року.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Суддя В.О. Макаров