ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Макарова М.О., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз»

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаззбут» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - ПАТ «Дніпропетровськгаз»), третя особа -товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаззбут» (ТОВ «Дніпропетровськгаззбут»), про захист прав споживачів.

Позов мотивовано тим, що вона є споживачем природного газу, який надається до квартири АДРЕСА_1 . Відповідач листом повідомив її про зміну режиму нарахування об`ємів природного газу з 20 липня 2016 року з визначенням фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними додатком 10 до Кодексу газорозподільних систем (надалі по тексту - Кодекс ГРС). У вказаному листі зазначалося, що підставою для зміни було рішення комісії з розгляду актів про порушення Кодексу ГРС Павлоградського УЕГГ від 27 липня 2016 року у зв`язку з відмовою від встановлення будинкового лічильника газу, що здійснювався за ініціативою та за рахунок Оператора газорозподільних систем. Після цього відповідачем здійснювалися нарахування за газ по особовому рахунку позивача, квартира якого не обладнана індивідуальними приладами обліку, за граничними об`ємами споживання.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки вона не відмовлялася від встановлення будинкового лічильника газу. Покладення на споживачів відповідальності за відмову від загальнобудинкового приладу обліку чинним законодавством не передбачено.

На підставі наведеного, позивач просила суд: визнати неправомірними дії відповідача по встановленню з 20 липня 2016 року режиму нарахування об`ємів природного газу з визначенням фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням у квартирі позивача; визнати неправомірними дії відповідача по направленню повідомлення про припинення газопоспоживання від 30 вересня 2016 року № 1737; зобов`язати відповідача припинити режим нарахування об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання у квартирі позивача; зобов`язати відповідача перерахувати нараховані об`єми природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу з 20 липня 2016 року у квартирі позивача; зобов`язати відповідача встановити у квартирі позивача індивідуальний лічильник газу.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» по нарахуванню ОСОБА_1 об`ємів спожитого природного газу з 20 липня 2016 року за граничними об`ємами споживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ПАТ «Дніпропетровськгаз» припинити нарахування ОСОБА_1 об`ємів спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ПАТ «Дніпропетровськгаз» перерахувати нараховані ОСОБА_1 об`єми спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу з 20 липня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у відповідача як оператора газорозподільної системи на території Павлограда не було законних підстав для зміни позивачу, як побутовому споживачу, режиму нарахування об`ємів природного газу з визначенням фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання, визначеними додатком 10 Кодексу ГРС.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача встановити лічильник газу, суд першої інстанції виходив із того, що згідно із Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» строк виконання такого зобов`язання відповідачем спливе 01 липня 2018 року, а тому такі вимоги є передчасними.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дніпропетровськгаз» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та порушення норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» не наділений правовою компетенцією для перерахування нарахованих об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу, оскільки це компетенція постачальника природного газу - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», і останній повинен був бути залученим до участі у справі в якості другого відповідача.

Позивач правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористалася.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, який постачається до квартири № 6 , не обладнаної індивідуальним приладом обліку, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 .

20 липня 2016 року представником відповідача було складено акт про порушення № 1/67 на об`єкті - багатоповерховому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , у графі «встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем» зазначено - відмова від встановлення будинкового лічильника газу, що здійснюється за ініціативою та за рахунок оператора ГРМ. Вказаний акт складено у присутності голови ОСББ Романової І.В. , яка внесла зауваження до акту про те, що мешканці будинку категорично проти встановлення загальнобудинкового лічильника та чекають на встановлення лічильників на кожну квартиру (а. с. 60).

20 липня 2016 року протоколом № 2 Зборів правління ОСББ «Інтернаціональна, 65», на якому були присутні голова ОСББ та чотири члени правління, було постановлено: вимагати від постачальника газу встановлення прибору обліку спожитого газу в кожну квартиру.

Комісією газорозподільчих систем Павлоградського управління по експлуатації газового господарства ПАТ «Дніпропетровськгаз» за результатами розгляду актів про порушення Кодексу ГРС від 27 липня 2016 року було постановлено змінити режим нарахування об`ємів природного газу за граничними нормами по багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 , в квартирах без лічильників, в тому числі і квартирі позивача - № 6.

30 вересня 2016 року ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» надіслало на адресу ОСОБА_1 повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості № 1737.

Крім того, ОСОБА_1 надіслано повідомлення про зміну режиму нарахування об`ємів природного газу, згідно з яким її поінформовано, що у зв`язку з відмовою від встановлення будинкового лічильника газу з 20 липня 2016 року за її адресою змінено режим нарахування об`ємів природного газу з визначенням фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеним додатком 10 до Кодексу ГРМ.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із відсутності законних підстав для зміни позивачу, як побутовому споживачу режим нарахування об"єму спожитого природного газу з визначенням фактичного об"єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року.

Частиною першою статті 6 цього Закону встановлено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані, зокрема, забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Згідно з п.5 глави 2 Розділу ХІ Кодексу Газорозподільних систем до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належить, зокрема відмова в доступі до об`єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу побутовому споживачу.

Ознайомлення побутового споживача із запланованими датою та часом встановлення лічильника газу має бути підтверджено позначкою про вручення йому письмового попередження про встановлення лічильника газу, яке має бути надане побутовому споживачеві не пізніше ніж за десять робочих днів до запланованої дати встановлення лічильника газу. При цьому представник Оператора ГРМ в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення, і про те, що до цього часу споживач має забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ для безкоштовного встановлення лічильника газу. У разі забезпечення споживачем протягом цього строку доступу представникам Оператора ГРМ для безкоштовного встановлення лічильника газу процедура нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням не застосовується.

Отже, визначення фактичного споживання природного газу за встановленим у додатку 10 до Кодексу Газорозподільних систем, граничного об`єму споживання, є відповідальністю, яка застосовується до конкретного побутового споживача за відмову від встановлення індивідуального чи загально будинкового лічильника газу за рахунок оператора газорозподільної мережі.

Разом з тим, відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом свого порушеного права наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси таких осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Згідно із частинами 6, 8 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) є юридичною особою, що створюється відповідно до закону. Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності (пункт 10 частини 1 статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Судом встановлено, що акт про порушення складений відносно ОСББ «Інтернаціональна, 65», на підставі зборів ОСББ від 20 липня 2016 року № 2 уповноваженими представниками в присутності голови ОСББ, Романової І.В. який не забезпечив доступ до газових мереж для встановлення загального будинкового лічильника.

Акт про порушення є службовим документом, що підтверджує факт порушення, носієм доказової інформації про виявлені представниками Оператора ГРМ порушення побутовими споживачами вимог законодавства.

На підставі акта про порушення приймається відповідне рішення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, що і є підставою для настання відповідних наслідків - нарахування фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутову споживачу за граничними об`ємами споживання природного газу населення.

27 серпня 2016 року відбулося засідання комісії по розгляду актів про порушення Кодексу ГРС, за результатами розгляду якого прийнято рішення змінити режим нарахування об"ємів природного газу з визначенням фактичного об"єму спожитого природного газу населенням, встановленим додатком 10 до Кодексу ГРМ та складено протокол №1 засідання комісії відповідно до форми, передбаченої чинним законодавством, з зазначенням усіх необхідних реквізитів.

В силу наведених норм та змісту спірних правовідносин сторін, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом визнання дій відповідача щодо зміни режиму нарахування об`ємів природного газу з визначенням фактичного об`єму спожитого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, неправомірними на підставі відповідного рішення комісії з розгляду актів про порушення від 27 липня 2016 року, яке не було оскаржено в судовому порядку, та ні ким не скасовано, сам по собі не сприяє ефективному відновлюванню порушеного права, а тому задоволенню не підлягає. Вимоги про зобов"язання припинити встановлений режим нарахування, перерахувати нараховані об`єми споживання природного газу, грунтуються на впевненості позивача у факті неправомірного нарахування відповідачем об`єму спожитого природного газу.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову у вказаній частині. В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому не переглядається в апеляційній інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі положень п.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаззбут» про захист прав споживачів - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Павлоградського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаззбут» про захист прав споживачів - відмовити.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року - залишити без змін.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: М.О. Макаров

М.М. Пищида