Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 756/9069/16-ц

провадження № 61-12596св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Петрова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Литвиненко І. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року в складі судді Яценко Н. О. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2017 року в складі колегії суддів: Вербової І. М., Поливач Л. Д., Головачова Я. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва») про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позов обгрунтовано тим, що він працює у відповідача на посаді начальника відділу оперативного реагування.

Наказом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 05 липня 2016 року № 245-К позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неналежний контроль за підлеглими працівниками. Підставою накладення на нього дисциплінарного стягнення стало неналежне виконання 12 червня 2016 року працівниками відповідача своїх службових обов`язків при виконанні заявки за адресою: АДРЕСА_1, що призвело до залиття квартир гарячою водою.

Вказаний наказ прийнято з порушення встановлених процедур проведення службового розслідування, його зміст не відповідає обставинам справи.

Позивач надав голові комісії для службового розслідування зазначеної події відповідні пояснення, проте комісія його на своє засідання не викликала та службове розслідування в повному обсязі не провела. Свою вину позивач не визнав, вину працівників відділу оперативного реагування комісією не доведено.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив скасувати наказ КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 05 липня 2016 року № 245 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2017 року, позов задоволено частково.

Скасовано пункт 5 наказу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 05 липня 2016 року № 245.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, мотивовано тим, що відсутні докази ознайомлення позивача з посадовою інструкцією начальника відділу оперативного реагування, положенням про відділ оперативного реагування. Перевірка від 12 червня 2016 року відповідачем завершено та встановлено вину позивача у неналежному виконанні службових обов`язків, що призвело до затоплення гарячою водою квартир у будинку АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить ухвалені в справі судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року відкрито касаційне провадженні у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу 06 червня 2019 року вказану справу передано судді Петрову Є. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги, що наказом від 05 липня 2016 року № 245-К позивача не притягнуто до дисциплінарної відповідальності, отже, цей наказ не порушує права позивача й не має для нього негативних наслідків. Після закінчення листка непрацездатності ОСОБА_1 не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, оскільки такий наказ на підприємстві не видавався.

Заперечення до суду касаційної інстанції не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що наказом від 01 червня 2015 року № 36-К позивача прийнято на посаду виконуючого обов`язки начальника відділу оперативного реагування КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва».

Згідно зі зверненням від 13 червня 2016 року № 463/П-354, 10 червня 2016 року співвласник квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_2 подала заявку до централізованої диспетчерської служби Оболонського району м. Києва.

Відповідно до пункту 1 розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 січня 2015 року № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади міста Києва, що віднесене до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації» житловий будинок АДРЕСА_1 закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва».

Заявка ОСОБА_2 стосувалася питання перекриття гарячої води у зв`язку з виявленим капанням води з верхнього з`єднання труби з сушником для рушників у ванній кімнаті квартири. Для усунення протікання води було перекрито гарячу воду в підвалі під`їзду заявника. Оскільки для усунення причини течі води були необхідні зварювальні роботи, ці роботи були перенесені на перший робочий день після виконання заявки (орієнтовно понеділок 13 червня 2016 року). Однак у неділю 12 червня 2016 року об 11 год. 30 хв. У будинку АДРЕСА_1 було відновлено гаряче водопостачання працівниками аварійної служби (відділ оперативного реагування) відповідача, хоча ОСОБА_2 не повідомляла про завершення виконання ремонтних робіт, що призвело до затоплення гарячою водою всієї квартири заявника та чотирьох поверхів під квартирою заявника.

Наказом від 30 червня 2016 року № 57 відповідачем створено комісію для службового розслідування зазначеного випадку.

Наказом від 05 липня 2016 року № 245-К у зв`язку з неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, що призвело до залиття квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 гарячою водою, працівникам відділу оперативного реагування оголошена догана.

У пункті 5 цього наказу зазначено, що ОСОБА_3 - виконуючому обов`язки начальника відділу оперативного реагування, оголошено догану за неналежний контроль за підлеглими працівниками після закінчення листка непрацездатності.

Згідно з листками непрацездатності позивач з 01 липня до 26 серпня 2016 року перебував на лікарняному.

Відповідно до письмових пояснень у вигляді службової записки від 30 червня 2016 року, згідно із ситуацією, яка склалася 12 червня 2016 року, позивач зазначав, що зі слів слюсарів-сантехніків було з`ясовано про вільний доступ до підвального приміщення, в якому також працювали інші ремонтні бригади не його служби. До того ж, власник квартири № НОМЕР_1 проводить ремонтні роботи і залишила в квартирі оголений стояк з гарячого водопостачання без погодження з сусідами.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині скасування пункту 5 наказу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» від 05 липня 2016 року № 245-К, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відсутні докази ознайомлення позивача з посадовою інструкцією начальника відділу оперативного реагування, положенням про відділ оперативного реагування. Перевірка від 12 червня 2016 року відповідачем завершена та встановлена вина позивача у неналежному виконанні службових обов`язків, що призвело до затоплення квартир у будинку АДРЕСА_1 гарячою водою.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Із матеріалів справи відомо, що наказом від 05 липня 2016 року № 245-К у зв`язку з неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, що призвело до залиття квартир у житловому будинку АДРЕСА_1 гарячою водою, працівникам відділу оперативного реагування оголошена догана.

У пункті 5 цього наказу зазначено, що ОСОБА_3 - виконуючому обов`язки начальника відділу оперативного реагування, оголосити догану за неналежний контроль за підлеглими працівниками після закінчення листка непрацездатності, тобто сам наказ від 05 липня 2016 року № 245-К не містить відомостей про оголошення ОСОБА_3 догани.

Під час видання спірного наказу - 05 липня 2016 року позивач перебував на лікарняному (з 01 липня до 26 серпня 2016 року, а. с. 37-39).

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Виходячи зі змісту статті 149 КЗпП України під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. Таким чином, на думку суду, для винесення догани необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто працівник і раніше порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно з пунктом пункту 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР за погодженням з ВЦРПС від 20 липня 1984 року № 213, порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 31 цих Правил наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівнику під підпис у триденний строк.

У процесі розгляду справи встановлено, що позивач не ознайомлений із посадовою інструкцією начальника відділу оперативного реагування, положенням про відділ оперативного реагування. Крім того, не надано доказів, що службова перевірка від 12 червня 2016 року відповідачем завершена та встановлена вина позивача у неналежному виконанні службових обов`язків, що призвело до затоплення гарячою водою квартир у будинку АДРЕСА_1 .

Посилання представника відповідача, що спірний наказ не зачіпає інтересів позивача суд оцінив критично, оскільки наказ є реальним, дійсним, з відповідними наслідками. Всі інші пункти цього наказу не мають відношення до позивача, отже, не можуть бути скасовані.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції, оскільки ухвалені ними судові рішення є законними і обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Петров

Судді: А. І. Грушицький

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк