ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Херсон

Справа №667/1746/16

Провадження №22ц/819/881/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Вейтас І.В.

Кузнєцова О.А.

секретар судового засідання: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Дорошинської В.Е., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ПрАТ«Українська пожежно-страхова компанія`про відшкодування майнової шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 серпня 2015 року о 19-00 год. в м.Херсоні, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeot, 207», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 , яка рухаючись по АДРЕСА_1 Жовтня в бік АДРЕСА_2 , на перехресті нерівнозначних доріг з вул АДРЕСА_3 , здійснила зіткнення з початку з автомобілем «AUDI, 100» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а потім з належним йому автомобілем «WolksvagenPassat» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись на якому по вул. Тираспольській зі сторони вул. І. Куліка, в сторону вул. 40 років Жовтня, він здійснив зупинку перед перехрестям вул. Гагаріна. В результаті ДТП належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Ве-385 від 28 серпня 2015 року по визначенню розміру шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу «WolksvagenPassat»р/н НОМЕР_3 , майнова шкода, завдана в результаті його пошкодження при ДТП становить 73218,92 грн.

Фактично на відновлення автомобіля ним було витрачено 67119,22грн. та 500,00грн. за переказ цих коштів.

Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану шкоду, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 67619,22 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 67619,22грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду від 22 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що її вина у настанні ДТП не є доведеною, а тому відсутні підстави щодо покладання на неї обов`язку по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди.

Також апелянт зазначила, що стягнутий судом розмір майнової шкоди визначений на підставі висновку автотоварознавчого дослідження, який, на її думку, не є належним доказом по справі та визначає завищену вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, який по деяким позиціям не відповідає механічним пошкодженням транспортного засобу отриманим внаслідок ДТП, яка мала місце 09 серпня 2015 року.

Крім того вказала, що згідно страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18 липня 2015 року її відповідальність застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка, у разі доведеності вини відповідачки у настанні ДТП, повинна відшкодувати заподіяну майну шкоду у межах страхової суми у розмірі 50000,00грн.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Риженко Д.О., діючий від імені та в інтересах ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить апеляційну скаргу в частині вимоги про те, що нести відповідальність перед позивачем має товариство залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відсутності підстав щодо настання відповідальності товариства залишити без змін.

Товариство зазначило, що із заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 03 жовтня 2016 року, тобто більш ніж через 1 рік з моменту настання ДТП (09 серпня 2015 року), що відповідно до п.37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати). При доведеності вини ОСОБА_1 у настанні ДТП саме відповідач буде нести відповідальність по відшкодуванню заподіяної шкоди.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Риженко Д.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У письмовому клопотанні представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просив розгляд справи провести у відсутність представника третьої особи.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За приписами ст. 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду, та ст.81 ЦПК України в редакції на час розгляду справи місцевим судом, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Судом встановлено, що 09 серпня 2015 року о 19-00 год. в м. Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Peugeot, 207», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 , рухаючись по АДРЕСА_1 сторони АДРЕСА_1 років Жовтня в бік АДРЕСА_2 , на перехресті нерівнозначних доріг з вул. Гагаріна, здійснив зіткнення з автомобілем «AUDI, 100» реєстраційний номер НОМЕР_2 , а потім з автомобілем «WolksvagenPassat» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 , який рухаючись по АДРЕСА_2 , зробив зупинку перед АДРЕСА_4 . АДРЕСА_3 .

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_4 №220022, згідно якого вона, 09 серпня 2015 року, о 19-00 год, в м. Херсоні, по вул. Тираспільська, керуючи автомобілем «Peugeot 207», р/н НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги не впевнилась, що це буде небезпечно, пересікаючи перехрестя, не надала перевагу у русі транспортному засобу «AUDI, 100» р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснила зіткнення, після чого транспортний засіб «Peugeot 207» відкинуло на стоячий транспортний засіб «WolksvagenPassat»р/н НОМЕР_3 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , чим порушила вимоги п.16.11ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 серпня 2016 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП України закрито на підставі п.7 ст. 247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Під час розгляду адміністративної справи №667/6445/15ц судом була призначена та проведена комісійна комплексна транспортно-трасологічна і автотехнічна експертиза №04 від 30 травня 2016 року, з висновку якої вбачається, що дії водія транспортного засобу Пежо - ОСОБА_1 , не відповідали вимогам п.16.11 та дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» 33 Дорожні знаки Правил дорожньою руху України, що стало причиною настання ДТП 09 серпня 2015 року. Вина інших осіб не встановлена.

Ухвалюючи по справі рішення, суд першої інстанції на підставі наданих сторонами та досліджених судом доказів, у тому числі матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, дійшов обґрунтованого висновку, що настання 09 серпня 2015 року дорожньо-транспортної пригоди за участі сторін та заподіяння позивачу майнової шкоди в наслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, сталося з вини відповідача, яка перебуваючи за кермом автомобіля, порушила встановлені Правила дорожнього руху (п.16.11), не надавши переваги у русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі.

Наведені висновки суду не спростовано належними та допустимими доказами в ході розгляду апеляційної скарги. Посилання апелянта про те, що настанню дорожньо-транспортної пригоди сприяло перевищення допустимої швидкості руху водієм «AUDI 100», не можуть бути прийняті до уваги, як такі що недоведені перед судом.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Peugeot, 207», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згіднополісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5196066 від 18 липня 2015 року, строк дії полісу з 19 липня 2015 року до 18 липня 2016 року включно.

Доводи апеляційної скарги про те, що обов`язок по відшкодуванню шкоди необхідно покласти на ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якій була зареєстрована цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів оцінює критично, оскільки згідно положень п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) здійснюється лише у разі подання відповідної заяви до страхової компанії впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Неподання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у його здійсненні.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування 03 жовтня 2016 року, тобто поза межами визначеного законом строку, що виключає можливість покладення на страхову компанію обов`язку по відшкодуванню спричиненої позивачу майнової шкоди.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15ц, щодо покладання на ПрАТ «УПСК» обов`язку по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди у розмірі страхового ліміту, є неприйнятними з огляду на відмінність спірних правовідносин по справах.

Звернувшись до суду з вимогою про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 в обґрунтування розміру цієї шкоди послався на висновок експертного автотоварознавчого дослідження №Ве-385 від 28 серпня 2015 року, відповідно до якого майнова шкода, завдана в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу «WolksvagenPassat» становить 73218,92 грн., а згідно квитанцій про оплату позивачем вартості проведеного відновлювального ремонту автомобіля склала 67119,22грн.

Задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийняв до уваги надані позивачем докази на підтвердження розміру завданої йому шкоди.

Проте повністю погодитися з висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, в редакції станом на 22.09.2016 року (ухвала про відкриття провадження у справі), суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Аналогічні положення норми цієї статті містяться в ст. 12 ЦПК України,в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року.

У відповідності до ст.103 ч.1 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_1 заперечувала розмір майнової шкоди визначений на підставі висновку автотоварознавчого дослідження, який, на її думку, не є належним доказом та визначає завищену вартість заподіяної позивачу шкоди, яка по деяким позиціям проведеного дослідження не відповідає механічним пошкодженням транспортного засобу отриманим внаслідок ДТП, яка мала місце 09 серпня 2015 року, у зв`язку з чим заявила клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Згідно висновку експерта №2 від 25 листопада 2019 року судової автотоварознавчої експертизи розмір майнової шкоди (вартість відновлювального ремонту) завданої ОСОБА_2 внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу «WolksvagenPassat», 2013 року випуску, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 серпня 2015 року, за участю автомобіля «Peugeot207» під керуванням водія ОСОБА_1 , з урахуванням переліку пошкоджень зазначених у протоколі огляду (акт) від 14 серпня 2015 року, становить 50385,42грн.

З огляду на наведене та, враховуючи висновок судової автотоварознавчої експертизи №2 від 25 листопада 2019 року, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди у розмірі 67619,22грн. підлягає зміні, шляхом зменшення її розміру до 50385,42грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22 листопада 2018 року змінити, зменшивши розмір присудженої до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з 67619,22грн. до 50385,42грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2019 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова