КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Немировська О.В.

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника стягувача Бабенко А.І. ,

представника боржника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Красноштан Інни Леонідівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року по цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Красноштан Інни Леонідівни, боржник: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

23.11.2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Красноштан Інни Леонідівни, в якій просило: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. щодо зазначення у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу від 01.11.2018 року ВП №53960283 та на виконавчому листі № 761/34260/13-ц, виданого 04.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва залишку боргу за виконавчим документом в сумі 146,59 доларів США та 7 689,35 грн.; скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 01.11.2018 року вП № 53960283, прийняту старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л.; зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. прийняти нову постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 53960283, з зазначенням у постанові та на виконавчому листі залишку боргу за виконавчим документом, згідно даних депозитних рахунків Шевченківського РВДВС ГТУЮ у м. Києві.

Вимоги скарги заявник обгрунтовував тим, що 18.05.2015 року державним виконавцем Шевченківського РВДВС ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 53960283 з примусового виконання виконавчого листа № 761/34260/13-ц, виданого 04.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 363-ф/08 від 04.08.2008 року у сумі 100 105,81 доларів США на 7 689,35 грн.

В подальшому, державним виконавцем було винесено постанову від 01.11.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, як зазначив державний виконавець у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, залишок боргу ОСОБА_3 перед АБ «Укргазбанк» складає 146,59 доларів США та 7 689,35 грн.

Вказаний висновок державного виконавця грунтується на тому, що після відкриття виконавчого провадження боржником на рахунок стягувача сплачено 56 739,33 доларів США. Крім того, боржником сплачено на депозитний рахунок Відділу та перераховано на користь держави виконавчий збір в розмірі 5 688,58 доларів США (еквівалент на момент перерахування 159 877,92 грн.) та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 231,62 грн.

Разом з тим, заявник зазначав, що оскільки державний виконавець не має ані повноважень, ані доступу до рахунків АБ «Укргазбанк» для перевірки суми заборгованості та обставин внесення боржником коштів безпосередньо на рахунок стягувача, визначена ним сума залишку боргу саме у зазначеному в постанові розмірі є помилковою та такою, що не відповідає дійсності.

Натомість, враховуючи положення Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5, державний виконавець може достовірно встановити розмір заборгованості за виконавчим документом виключно з даних депозитних рахунків органу державної виконавчої служби.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідно до виписки з особового рахунку боржника всі платежі, здійснені до липня 2018 року, мають призначення платежу: погашення простроченої заборгованості відповідно до кредитного договору № 363-Ф/08 від 04.08.2008 року, заявник просив суд скаргу задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року скаргу задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. в частині зазначення залишку суми боргу у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.11.2018 року, ВП № 53960283, та на виконавчому листі № 761/34260/13-ц, виданого 04.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва; скасовано постанову, винесену старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л., про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.11.2018 року, ВП № 53960283. В задоволенні інших вимог скарги - відмовлено (а.с. 181-185).

В апеляційній скарзі державний виконавець, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичних обставинам справи, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги державний виконавець посилається на те, що всупереч вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач письмово не повідомив державного виконавця ані про часткове виконання рішення суду боржником, ані про зарахування відповідних коштів на рахунок банку.

При цьому, державний виконавець вказує, що в наданих боржником квитанціях від 27.06.2018 року, 13.07.2018 року та 30.07.2018 року, з яких вбачається здійснення останнім погашення боргу безпосередньо на рахунок стягувача, міститься призначення платежу «справа № 761/34260/13-ц».

Також, на думку апелянта, оскаржувана ухвала в частині скасування постанови про повернення виконавчого документа підлягає скасуванню, оскільки за наявністю заяви стягувача про повернення виконавчого листа поновлення виконавчого провадження та, як наслідок, подальше виконання виконавчого листа є недоцільним (а.с. 187-191).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.05.2019 року апеляційну скаргу залишено без руху (а.с.202-204).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.06.2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 212, 213).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.06.2019 року справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 215, 216).

Представника стягувача у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Представник боржника у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю державного виконавця, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників стягувача та боржника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист, виданий 04.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 363-ф/08 від 04.08.2008 року у сумі 100 105,81 доларів США на 7 689,35 грн.

При цьому, на підставі постанови старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. від 01.11.2018 року вказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв`язку з подачею стягувачем заяви про повернення виконавчого документа (а.с. 11-12).

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, державним виконавцем було визначено залишок боргу ОСОБА_3 перед АБ «Укргазбанк» у розмірі 146,59 доларів США та 7 689,35 грн.

Вказаний висновок державного виконавця грунтується на тому, що після відкриття виконавчого провадження боржником на рахунок стягувача сплачено 56 739,33 доларів США. Крім того, боржником сплачено на депозитний рахунок Відділу та перераховано на користь держави виконавчий збір в розмірі 5 688,58 доларів США (еквівалент на момент перерахування 159 877,92 грн.) та витрати на проведення виконавчих дій в розмірі 231,62 грн.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення вказував, що сума залишку боргу у вищезазначеному розмірі є помилковою та такою, що не відповідає дійсності, адже державний виконавець не має ані повноважень, ані доступу до рахунків АБ «Укргазбанк» для перевірки суми заборгованості та обставин внесення боржником коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Так, згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як передбачено ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.

При цьому, п.п. 1, 3, 5, 11 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5 визначено, що стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, у тому числі в іноземній валюті, відкриті Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республиці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування (в іноземній валюті - в банках), приватними виконавцям - в банках (далі - депозитний рахунок).

Органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем щодо депозитного рахунку заводиться книга обліку депозитних сум (додаток 4), щодо рахунку авансових внесків - книга обліку авансових внесків (додаток 5). В органі державної виконавчої служби ведення книг обліку за кожним рахунком здійснюється відповідальною особою, яка визначається розпорядчим документом начальника органу державної виконавчої служби (далі - відповідальна особа органу державної виконавчої служби). Відповідальна особа органу державної виконавчої служби здійснює підготовку розрахункових документів про перерахування коштів, ведення необхідних нарядів банківських документів та розпоряджень державних виконавців, підготовку звітності щодо коштів на рахунках органів державної виконавчої служби. При надходженні коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби чи рахунок авансового внеску відповідальна особа органу державної виконавчої служби повинна невідкладно повідомити начальника органу державної виконавчої служби, від якого боржника чи стягувача надійшли кошти і в якій сумі. Начальник органу державної виконавчої служби на виписці з рахунку Державної казначейської служби України або банку ставить напис "ознайомлений", підпис та дату ознайомлення.Після цього відповідальна особа органу державної виконавчої служби невідкладно повідомляє державного виконавця про надходження депозитних сум. Державний виконавець на виписці Державної казначейської служби України або банку поряд із сумою, що надійшла на рахунок, ставить дату та підпис.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець, вирішуючи питання щодо повернення виконавчого листа та зазначення на останньому залишку боргу, було взято до уваги наявні в матеріалах справи квитанції про сплату боржником через відділення заявника грошових коштів на загальну суму 56 739,22 доларів США з призначеннями платежу: «часткове погашення кредиту (заборгованості) згідно кредитного договору № 368-ф08 від 04.08.2008 року», «оплата за рішенням Шевченківського райсуду від 18.03.2014, справа № 761/34260/13-ц, виконавче провадження №23960283», тощо.

Проте, будь-яких доказів, які б підтверджували, що в процесі виконання рішення суду стягувач повідомляв державного виконавця про не зарахування вищевказаних грошових коштів в рахунок погашення боргу, матеріали справи не містять.

Натомість, дослідивши наявні в матеріалах справи копії квитанцій про сплату боржником безпосередньо стягувачу заборгованість за рішенням суду, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем вірно розраховано залишок боргу на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, виходячи з вище встановлених обставин справи, а також того, що чинним законодавством не заборонено боржникові добровільно виконувати рішення суду, яке набрало законної сили, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що державний виконавець не мав підстав зараховувати кошти, сплачені боржником через відділення банку в рахунок погашення боргу за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги в частині вимог про зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. прийняти нову постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 53960283, з зазначенням у постанові та на виконавчому листі залишку боргу за виконавчим документом, згідно даних депозитних рахунків Шевченківського РВДВС ГТУЮ у м. Києві, адже повноваження державного виконавця щодо прийняття вказаного рішенняза результатами розгляду відповідних матеріалів є за своєю правовою природою дискреційним.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, постановлена судом ухвала в частині задоволення скарги підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Красноштан Інни Леонідівни - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року в частині визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. в частині зазначення залишку суми боргу у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.11.2018 року, ВП № 53960283, та на виконавчому листі № 761/34260/13-ц, виданого 04.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва, та скасування постанови, винесеної старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Красноштан І.Л., про повернення виконавчого документа стягувачу від 01.11.2018 року, ВП № 53960283,- скасувати.

В цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Красноштан Інни Леонідівни та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, боржник: ОСОБА_3 ,- - відмовити.

В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 19 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Немировська