Справа № 541/425/19
Номер провадження 2/541/485/2019
07 серпня 2019 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Городівського О.А.
за участю секретаря судового засідання - Пащенко Є.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення,
26 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.
На підтвердження своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем, ОСОБА_2 з 19 липня 2003 року по 26 квітня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбу. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2007 року на користь позивача з відповідача щомісячно стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 250,00 грн. щомісячно до досягненням сином повноліття. На час прийняття рішення у позивача був інший майновий стан, ніж на даний час. На сьогодні у неї змінився матеріальний та сімейний стан. Відповідач почав працювати, має домашнє господарство та власне майно. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 січня 2008 року відповідач позбавлений батьківських прав, що не звільняє його від обов`язку утримувати дитину і платити аліменти в зміненому порядку. Оскільки, Законом передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.11).
У встановлений судом строк, відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України (а.с. 15,19).
Враховуючи згоду позивача суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.
Відповідач по справі є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено і підтверджується копією рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26 квітня 2007 року, і яким також стягнуто аліменти із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 для утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 12 квітня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6).
В зв`язку з розірванням шлюбу 13 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 змінено прізвище позивача з « ОСОБА_1 » на «ОСОБА_1» ( а.с.4).
Згідно з рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 січня 2008 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавлено батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сформованого 06 грудня 2017 року прізвище дитини « ОСОБА_1 » змінено на прізвище « ОСОБА_1 ».
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно із ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до положень частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України.
Крім того, у відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину має бути відповідним вартісній величині, достатній для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Судом встановлено, що у позивача змінилось матеріальне становище. З часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (2007 рік), збільшилися витрати на утримання сина ОСОБА_5 , оскільки в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, в тому числі, збільшення цін на одяг, ліки, канцелярські товари та інші послуги, тощо.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача. Змінити розмір стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_5 призначивши їх у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України, для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідач в супереч вимог ст. 81 ЦПК України не надав доказів перебування на утриманні непрацездатних осіб та інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів та доказів, що не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, а рішенням суду позовні вимоги задоволено повністю, тому судові витрати в розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. 192 СК України, суд
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .
Збільшити розмір аліментів, який встановлено рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.04.2007 по стягненню з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 250 грн. щомісяця на ј частину всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж мінімальний розмір встановлений чинним законодавством України для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання законної сили рішення суду.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати: судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.
Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2019 року.

Суддя: О. А. Городівський