Ухвала

Іменем України

08 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 130/2923/18

провадження № 61-14655ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати, що у протоколі від 26 лютого 2016 року ОСОБА_2 зазначила про нанесення їй тілесних ушкоджень у виді опіків обличчя; визнати, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_2 змінила показання, які були вказані в протоколі, та вказала, що їй були нанесенні садна; визнати, що в пункті 10 другої сторінки карти швидкої допомоги відсутні докази будь-яких пошкоджень на шкірі ОСОБА_2 ; визнати, що на першій сторінці карти швидкої допомоги зазначено три попередніх діагнози ОСОБА_2 ; визнати, що в останньому абзаці на другій сторінці карти швидкої допомоги зазначено не про термо-хімічний опік, а про гіперемію; визнати, що у вироку від 4 жовтня 2017 року голова сільради свідок ОСОБА_3 зазначила про відсутність тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_2 ; визнати, що у вироку від 4 жовтня 2017 року зазначено відсутність підтверджень нанесення саден на обличчя ОСОБА_2 ; визнати, що на підставі заяви ОСОБА_2 позивач отримав вирок; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 200 000 грн; на підставі його клопотання звільнити його від сплати судового збору.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2019 року в позові ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 3 000 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2019 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2019 року залишено без руху танадано строк для усунення недоліків десять днів з дати отримання копії ухвали, а саме - заявнику слід було надати докази про доходи чи їх відсутність у 2018-2019 роках або докази сплати судового збору та копії доданих до апеляційної скарги письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 подав заяву, до якої долучив копію акта обстеження його матеріально-побутових умов проживання від 10 січня 2019 року, копії ухвал Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2019 року та від 20 травня 2019 року, постановлені в інших справах, якими його було звільнено від сплати судового збору, копію ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року в цій справі. Додатково апелянт надав оригінал його заяви до Вищої ради правосуддя про притягнення судді ОСОБА_4 до дисціплінарної відповідальності, яку він має намір направити у випадку відмови у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору, та зазначив, що направив ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2019 року у справі № 130/993/19, постановлену у складі судді Ковальчука О. В., до Вищої ради правосуддя і отримав відповідь про те, що дисциплінарну справу щодо головуючого у цій справі порушено.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06 червня 2019 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала мотивована тим, що надані ОСОБА_1 документи не є доказами неможливості сплати ним судового збору за подачу апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджують відсутність у нього будь-якого іншого реального доходу (зокрема, прибутку, аліментів, отримання коштів за рішеннями суду тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, вкладів у банках та інше. Подаючи 14 червня 2019 року апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надав апеляційному суду доказів на підтвердження того, що він дійсно позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі, оскільки довідки Управління Пенсійного фонду України у Жмеринському районі Вінницької області № 140/02-3-25 від 09 січня 2019 року та № 4644/02-3-25 від 29 травня 2019 року не підтверджують відсутність у нього будь-якого іншого доходу у попередньому календарному році. Крім того, у довідці Управління Пенсійного фонду України у Жмеринському районі Вінницької області від 29 травня 2019 року зазначено лише розмір пенсії, отриманий ОСОБА_1 у лютому, березні та квітні 2019 року. Надані скаржником копії ухвал апеляційного суду в інших справах не є доказом неможливості сплати ним судового збору за подачу цієї апеляційної скарги, а посилання на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 квітня 2019 року про звільнення від сплати судового збору у цій справі є безпідставними, оскільки питання щодо перевірки дотримання апелянтом вимог статті 356 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо форми і змісту апеляційної скарги, зокрема й обов`язку додати до апеляційної скарги документи, що підтверджують сплату судового збору або підстави звільнення від такої сплати, а відтак вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з огляду на системне тлумачення положень статей 136, 357 ЦПК України та статті 9 Закону України «Про судовий збір», належить до виключної компетенції суду апеляційної інстанції. Вимоги ухвали апеляційного суду щодо сплати судового збору та надання копій доданих до апеляційної скарги письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи заявником не виконана.

29 липня 2019 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2019 року і постановити окрему ухвалу про навмисне знущання суддею над вимогами закону відносно заявника.

Касаційна скарга мотивована тим, що суддя незаконно припинив йому доступ до правосуддя, зазначив, що він не має права звертатися до Вищої ради правосуддя, тому що це є втручання у професійну діяльність судді. У нього відсутній інший реальний дохід, крім того, який зазначений в акті комісії Сербинівської сільської ради.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов : якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті12 ЦПК України, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна довести обставини і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу (зокрема, щодо подання документів, які підтверджують сплату судового збору), застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Установивши, що ОСОБА_1 не надав суду належних доказів, які підтверджують його майновий стан для звільнення від сплати судового збору, та не усунув інших недоліків апеляційної скарги в установлений судом строк, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання неподаною та повернення його апеляційної скарги на рішення Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2019 року у зв`язку з невиконанням вимог ухвали апеляційного суду від 02 липня 2019 року.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2019 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

З огляду на викладене відсутні також правові підстави для постановлення окремої ухвали відносно судді апеляційного суду, на судове рішення якого подана касаційна скарга.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»)

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов