23 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренка К.Ю., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.
На теперішній час кімната АДРЕСА_2 не приватизована. Позивач ОСОБА_1 є наймачем вищевказаної кімнати. В кімнаті зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В кімнаті фактично проживає позивач ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_4 в кімнаті не проживає без поважних причин понад один рік, вона фактично проживає у Російській Федерації та там зареєстрована.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що її донька ОСОБА_5 не проживає у гуртожитку з 2015 року. Вона проживає десь в Російській Федерації, там вона вийшла заміж та змінила прізвище на ОСОБА_6 . Копія свідоцтва про укладення шлюбу її доньки у неї (у позивача) відсутня, з донькою вона не спілкується і не знає її контактного номеру телефона.
Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Належним чином оформленої заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона знайома з позивачем з 1995 року, іноді буває у неї в гостях. Донька позивача Настя не проживає з позивачем дуже давно, в помешканні позивача наявні тільки її речі, про що їй відомо, адже вона близько року тому була в гостях у позивача.
Допитана в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона з 1997 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 , вона також знайома з позивачем. Доньку позивача Настя вона не бачила у гуртожитку з 2014-2015 років, позивач проживає у кімнаті АДРЕСА_4 86 сама.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що згідно із копією паспорта громадянина України, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована з 29.10.1999 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із копією паспорта громадянина України, серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 28.11.2008 року за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії відповіді на запит № 194 від 02.07.1999 року, наданої Відділом з обліку та розподілу житлової площі Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської Ради Луганської області, вбачається, що по заяві ОСОБА_1 про дозвіл на обмін її кімнати № 142 на кімнату № 86 повідомлено, що заявниці за клопотанням ВП «Кедр» на сім`ю з трьох осіб (вона, чоловік та дочка) рішенням виконкому № 872 від 11.05.1999 року надана кімната АДРЕСА_5 розташована на 3 поверсі гуртожитку по АДРЕСА_6 , по заміні її кімнати № 142 на 5-ому поверсі у цьому ж гуртожитку. ОСОБА_1 19.05.99 р. одержала ордер для вселення і прописки в кімнату № 86.
Показаннями свідків підтверджується той факт, що з 2014-2015 років донька позивача ОСОБА_11 ( ОСОБА_6 ) не проживає за вищевказаною адресою.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі.
Отже, тимчасова відсутність особи повинна бути безперервною та, згідно загального правила, яке наведено вище, перевищувати строк у шість місяців та відбуватися без поважних причин.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 за місцем реєстрації не проживає понад шість місяців без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги стосовно визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 72 від 14.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. Разом з тим, позивач в позовній заяві просила не стягувати з відповідача на користь позивача судові витрати, у зв`язку із чим суд вважає справедливим та розумним не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування кімнатою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Д.Б. Баронін