Постанова

Іменем України

18 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 761/21293/15-ц

провадження № 61-9599св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Сбербанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сбербанк» та касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (далі - ПАТ «Сбербанк») та просив визнати дії (бездіяльність) відповідача протиправними та зобов`язати виплатити шляхом видачі через касу готівкою однією сумою (без розстрочення виконання зобов`язання) трьох процентів річних від простроченої суми грошових зобов`язань в частині сум вкладів у розмірі 409 936 грн, трьох процентів річних від простроченої суми грошових зобов`язань в частині сум, нарахованих за процентами (станом на дату настання моменту виконання грошових зобов`язань) у розмірі 30 804, 80 грн; відсотків у розмірі 26 632,80 доларів США, нарахованих за умовами вкладу на вимогу; суми встановленого індексу інфляції за сумами грошових зобов`язань в обсязі сум вкладів у розмірі 13 434 489, 14 грн; суми встановленого індексу інфляції за процентами у розмірі 1 009 538, 68 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 31 грудня 2013 року між сторонами були укладені договори банківських вкладів за №№ 3330/005/554274 - 3330/005/554279 та №№ 3330/005/554281 - 3330/005/554294 з видачею безкупонних ощадних (депозитних) сертифікатів на пред`явника на загальну суму 2 000 000 доларів США строком на 367 днів, за умовами яких банк зобов`язався виплатити вкладнику 02 січня 2015 року суми вкладів та відсотки в розмірі 8% річних.

02 березня 2015 року він звернувся до банку із заявою про видачу йому вкладів, проте відповідач грошові зобов`язання виконав лише 22 червня 2015 року.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ПАТ «Сбербанк», що полягає у невиконанні законних вимог ОСОБА_1 від 16 липня 2015 року та 19 січня 2016 року.

Зобов`язано ПАТ «Сбербанк» виплатити ОСОБА_1 шляхом видачі через касу готівкою однією сумою (без розстрочення виконання зобов`язання) трьох процентів річних від простроченої суми грошових зобов`язань в частині сум вкладів у розмірі 409 936 грн; трьох процентів річних від простроченої суми грошових зобов`язань в частині сум, нарахованих за вкладами процентів, в сумі 30 804, 80 грн; інфляційні втрати за сумами грошових зобов`язань в обсязі сум вкладів у розмірі 13 434 489, 14 грн; інфляційні втрати за сумами грошових зобов`язань в обсязі нарахованих за вкладами процентів у розмірі 1 009 538, 68 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині стягнення інфляційних втрат та відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року рішення апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку правовій природі стягнутих сум згідно зі статтею 625 ЦК України. Суд не навів мотивів відхилення апеляційної скарги ПАТ «Сбербанк», що не дає можливості суду касаційної інстанції перевірити доводи касаційної скарги.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року в частині стягнення інфляційних втрат скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

На обґрунтування постанови апеляційний суд зазначав, що положення частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

За змістом укладених 31 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Сбербанк» договорів, банківський вклад було розміщено у доларах США, тому висновки суду першої інстанції про застосування до вказаних правовідносин положень статті 625 ЦК України щодо нарахування індексу інфляції є помилковими.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У лютому 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині.

У березні 2018 року ПАТ «Сбербанк» подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року в частині залишення без змін рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що частиною другою статті 625 ЦК України не передбачено сплату боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції лише у випадку прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях, тому хибне тлумачення вказаних положень діючого законодавства унеможливлює гарантований законом захист прав фізичних осіб.

На обґрунтування касаційної скарги ПАТ «Сбербанк» зазначає, що банк не несе відповідальність за несвоєчасну виплату коштів 22 червня 2015 року по пред`явлених до погашення сертифікатах, оскільки на момент письмового звернення позивача до банку 02 березня 2015 року діяла постанова Правління Національного банку України від 01 грудня 2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до якої погашення раніше випущених ощадних (депозитних) сертифікатів на пред`явника здійснюється виключно шляхом перерахування коштів на рахунок власника сертифіката або його пред`явника.

Станом на день виплати коштів банком позивачу (22 червня 2015 року) діяла постанова Правління Національного банку України від 03 червня 2015 року № 354, яка містила аналогічні положення.

Нормативно-правові акти Національного банку України є обов`язковими до виконання банками, тому у зв`язку з прийняттям рішення про запровадження обмежень у їх діяльності, ПАТ «Свербанк» звільняється від відповідальності за порушення ним зобов`язань.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У квітні 2018 року ПАТ «Сбербанк» направило відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якому просило залишити її без задоволення.

У травні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направив відзив на касаційну скаргу ПАТ «Сбербанк», в якому просив залишити її без задоволення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 26 лютого 2018 року та 26 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання виплатити три відсотки річних, інфляційні втрати, відсотки за договорами. Витребувано із Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу № 761/21293/15-ц.

Клопотання публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задоволено.

Зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2016 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанови Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 31 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Сбербанк» укладено договори банківських вкладів з видачею безкупонних ощадних (депозитних) сертифікатів на пред`явника на загальну суму 2 000 000 доларів США строком на 367 днів. Відповідно до пункту 1.5. договорів, які є аналогічними за своїм змістом, датою вимоги вкладів є 02 січня 2015 року.

За змістом пункту 1.8 договорів банківського вкладу, стороною яких є ОСОБА_1 , погашення сертифікату (сплата номінальної вартості такого сертифікату) та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій сертифікат було випущено, якщо інше не передбачено чинним законодавством України. При цьому погашений сертифікат вилучається банком.

Банк в строк не пізніше трьох робочих днів від дня пред`явлення сертифікату для погашення перераховує суму номінальної вартості сертифіката та нарахованих процентів по ньому на поточний рахунок пред`явника сертифіката, відкритий в банку або через касу банка (на вибір клієнта), якщо пред`явником сертифікату є резидент України, або сплачує суму номінальної вартості сертифіката та нарахованих процентів по ньому готівкою через касу банку, якщо пред`явником сертифікату є нерезидент України (пункт 2.2. договорів банківського вкладу).

Сплата процентів, нарахованих за сертифікатом, згідно пункту 3.3 договорів, відбувається одноразово при погашенні, достроковому погашенні сертифікату.

Процентна ставка за сертифікатами на період з дня набрання чинності цим договором та по календарний день, що передує даті, яка зазначена як дата вимоги вкладу, складає відповідно до пункту 1.6. договорів 8,0 % річних, при цьому сторони узгодили, що на період з дня настання дати вимоги вкладу до моменту погашення сертифікату, проценти нараховуються за ставкою 0 (нуль) процентів річних.

Судами встановлено, що із заявою про видачу банківських вкладів ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Сбербанк» 02 березня 2015 року, однак банком обов`язки за договорами банківського вкладу з повернення грошових коштів за вкладами та процентів виконані не були.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року стягнуто з ПАТ «Сбербанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за вкладами у розмірі 2 000 000 доларів США та проценти за вищезазначеними договорами банківських вкладів у розмірі 150 290, 60 доларів США.

Вказане рішення виконано відповідачем 22 червня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційних скарг та скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають праві наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення вказаної статті щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15.

Встановивши, що валютою грошового зобов`язання, яке виникло у ПАТ «Сбербанк» перед ОСОБА_1 , є долар США, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про помилковість застосування до таких правовідносин положень закону в частині нарахування індексу інфляції та відмову у задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат.

Відповідно до положень частини другої статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Обов'язок сплати боржником трьох процентів річних від простроченої суми у разі прострочення виконання грошового зобов`язання визначений частиною другою статті 625 ЦК України.

Встановивши, що банком належним чином та у встановлений строк не було виконано вимоги ОСОБА_1 щодо повернення грошових коштів за договорами банківських вкладів, суди дійшли правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з ПАТ «Сбербанк» трьох процентів річних від простроченої суми грошових зобов`язань з виплати вкладів та трьох процентів річних від простроченої суми грошових зобов`язань з виплати відсотків за вкладами.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ПАТ «Сбербанк» та касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» та ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2016 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та постанови Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук