РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15109/18

Провадження № 2/643/1469/19

02.08.2019 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря - Горборукової М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

22.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати його батьком неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Виключити з актового запису № 806 здійсненного 17 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова про народження дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , відомості про батька дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внести до актового запису № 806 здійсненного 17 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова про народження дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , наступні зміни в графі «прізвище» замість « ОСОБА_4 », ім`я залишити без змін, в графі по батькові замість « ОСОБА_4 » записати « ОСОБА_4 ». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у 1999 році він познайомився з відповідачем ОСОБА_2 У них склалися чудові відносини і вони почали проживати разом за адресою реєстрації ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 ., де вони мешкають до теперішнього часу. На момент знайомства, ОСОБА_2 перебувала з 16 серпня 1986 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Однак, фактичні шлюбні відносини між ними припинилися ще в 1996 році, коли ОСОБА_3 покинув сім`ю. З того часу вони припинили будь-які відносини між собою, не були об`єднані спільним побутом та не вели спільного господарства. Він з ОСОБА_2 вели спільне господарство з 1999 року та жили однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вони планували дитину, тому відповідач ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 ОСОБА_2 завагітніла. Вони готувалися до народження їхньої дитини. Проте вони не були юридично обізнані, що у зв`язку з тим, що дитина народиться до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , то батьком їхньої дитини буде автоматично записаний ОСОБА_3 Шлюб між відповідачами було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова за 2 місяці до народження дитини, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила йому сина - ОСОБА_4 , тому батьком дитини в Свідоцтві про народження автоматично був записаний відповідач ОСОБА_3 Станом на жовтень 2018 року, він продовжує постійно проживати з 1999 року разом із з ОСОБА_2 та їхньою спільною дитиною, піклується про неї, займається її вихованням та забезпечує матеріально, опікується навчанням сина, відвідує батьківські збори та цікавиться його успіхами. ОСОБА_1 зазначає, що любить свого сина, ОСОБА_4 , та він з дитинства знає, що він його батько, у них склалися чудові відносини та він не заперечує проти юридичного визнання його батьком. З відповідачем ОСОБА_3 , навпаки, дитина та він навіть не знайомі. ОСОБА_3 та його родина не вважає його своїм сином, ніколи не цікавився його вихованням та здоров`ям, оскільки ОСОБА_3 лише формально записаний батьком в силу закону. Отже, враховуючи те, що він безсумнівно є рідним (біологічним) батьком дитини, ОСОБА_4 , а батьківство ОСОБА_3 є лише формальністю та наслідком юридичної необізнаності його та ОСОБА_2 , він бажає виключити відомості з актового запису про народження дитини щодо відповідача ОСОБА_3 , як батька дитини та визнати його батьком дитини та визначити своє батьківство.

Позивач ОСОБА_1 направив суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовну заяву. Справу слухати за його відсутності, без фіксації технічними засобами.

Відповідач ОСОБА_3 направив суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати за його відсутності без фіксації технічними засобами.

Відповідач ОСОБА_2 направила суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, справу слухати за її відсутності.

Третя особа - Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області направили суду заяву, у якій просили розглянути справу за відсутності їхнього представника у зв`язку зі значною навантаженістю, та зазначили, що ознайомившись із наданими матеріалами. Московський відділ ДРАЦС має зауваження щодо поставлених вимог та пояснює наступне. Відповідно до статті 129 Сімейного кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини. народженої жінкою. яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. дійсно має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства, але до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до заяви громадянин ОСОБА_1 знав про своє батьківство впродовж багатьох років і лише за плином п`ятнадцяти років подав відповідну заяву, що суперечить Сімейному законодавству.

Позивач ОСОБА_1 направив суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що у клопотанні про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області цитується ст. 129 Сімейного кодексу України. Зважаючи на це, звертає увагу, що Московський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області не є стороною в даній справі та не має права заявляти клопотання про застосування строків позовної давності. Дане твердження пояснюється наступним. Відповідно до ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст. 72, ч.2 ст. 129, ч.3 ст. 138, ч.3 ст. 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених ч.1 цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до ЦК України, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду не залежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Таким чином, вважається, що позовна давність у справах про визнання батьківства має застосовуватися лише за заявою сторони в спорі, а не третьої особи. Також, клопотання про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області не містить заяви про застосування строків позовної давності. Крім того, як відповідач ОСОБА_2 , так відповідач ОСОБА_3 , не проти визнання батьківства щодо ОСОБА_4 саме за позивачем ОСОБА_1 .

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що у 1999 році ОСОБА_1 познайомився з відповідачем ОСОБА_2 У них склалися стосунки і вони почали проживати разом за адресою реєстрації ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 ., де вони мешкають до теперішнього часу, що підтверджується Актом про встановлення місця проживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

На момент знайомства, ОСОБА_2 перебувала з 16 серпня 1986 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 (а.с. 7). Однак, фактичні шлюбні відносини між ними припинилися в 1996 році. З того часу вони припинили будь-які відносини між собою, не були об`єднані спільним побутом та не вели спільного господарства.

ОСОБА_1 з ОСОБА_2 вели спільне господарство з 1999 року та жили однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила йому сина - ОСОБА_4 , батьком якого в Свідоцтві про народження згідно з діючим законодавством був записаний відповідач ОСОБА_3 (а.с. 9).

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова за 2 місяці до народження дитини, ОСОБА_4 (а.с. 12).

Станом на жовтень 2018 року ОСОБА_1 продовжує постійно проживати з 1999 року разом із з ОСОБА_2 та їхньою спільною дитиною ОСОБА_4 , піклується про неї, займається її вихованням та забезпечує матеріально, опікується навчанням сина, відвідує батьківські збори та цікавиться його успіхами.

ОСОБА_1 зазначає, що любить свого сина, ОСОБА_4 , та він з дитинства знає, що він його батько, у них склалися чудові відносини та він не заперечує проти юридичного визнання його батьком.

З відповідачем ОСОБА_3 дитина та він навіть не знайомі. ОСОБА_3 та його родина не вважає його своїм сином, ніколи не цікавився його вихованням та здоров`ям, оскільки ОСОБА_3 лише записаний батьком на підставі ч. 2 ст. 122 СК України, а саме: визначено, що дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Частиною другою статті 128 СК України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Частиною 2 ст. 129 СК України передбачено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Відповідно до ч. ч. 2,3 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду не залежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Таким чином, вважається, що позовна давність у справах про визнання батьківства має застосовуватися лише за заявою сторони в спорі, а не третьої особи. Також, клопотання про розгляд справи за відсутності заінтересованої особи Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області не містить заяви про застосування строків позовної давності.

Крім того, як відповідач ОСОБА_2 , так відповідач ОСОБА_3 , не проти визнання батьківства щодо ОСОБА_4 саме за позивачем ОСОБА_1 .

Суд визнає причину пропуску строку позовної давності позивачем ОСОБА_1 поважною, оскільки останньому та відповідачу ОСОБА_2 не була відома адреса проживання та реєстрації ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 звертався до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області (а.с. 8).

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-617цс17від 27.04.2017 року визначено, що відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У частині другій цієї статті закріплено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. На підставі викладених норм сімейного права можна зробити наступні висновки. Законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Крім того, законодавець у частині другій статті 20 СК України передбачив субсидіарне застосування положень ЦК України, які стосуються позовної давності, до сімейних відносин у випадках, передбачених частиною першої статті 20 СК України. Тому у випадках передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України. Тобто, суд за власного ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не - може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги позивача ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 206 ч.4, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , батьком неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключити з актового запису № 806, здійсненого 17 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова про народження дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , відомості про батька дитини, ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Внести до актового запису № 806, здійсненого 17 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова про народження дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , наступні зміни: в графі «прізвище» замість « ОСОБА_4 » записати « ОСОБА_4 », ім`я залишити без змін, в графі по-батькові замість « ОСОБА_4 » записати « ОСОБА_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Харченко А.М.