Справа № 761/8556/19
Провадження № 2/761/4433/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Малашевського О.В.

представника відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК Новий зір», ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК Новий Зір», ОСОБА_3 , згідно з яким просив суд: стягнути з ТОВ «ОК Новий Зір» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 , головного лікаря медичних центрів ТОВ «ОК Новий Зір» моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 з дитинства має складні вади зору, знаходиться під наглядом лікарів-окулістів з шкільного віку з діагнозом - складний гіперметропічний астигматизм, амбліопія правового ока, простий гіперметропічний астигматизм лівого ока, а з 2003 року отримав ІІІ групи інвалідності.

У зв`язку з зазначеним, тобто через значні проблеми із зором, 16.02.2006 року позивач звернувся до приватної клініки ТОВ «ОК Новий Зір», з яким у той же день уклав Договір № 9732/06 про надання платної медичної послуги.

При цьому, позивач зауважує, що оскільки встановлення ІОЛ-кришталику, яке йому запропонували відразу після проведення відповідних медичних обстежень, коштувало 10 000,00 грн., він, не маючи таких грошей, погодився на іншу пропозицію лікарів, а саме - операцію факоемульсифікації з імплантацією складної ІОЛ. Вкаує, що з перших днів після вищенаведеної операції, яка була проведена лікарем ОСОБА_3 07.03.2006 року, у нього відбулися ускладнення та порушення зору, що, як наслідок, стало причиною встановлення йому ІІ групи інвалідності.

Крім того, внаслідок проведення цієї операції ОСОБА_2 посилається на те, що він був змушений неодноразово звертатися по лікарях та лікувальних закладах, про що свідчать додані до позову копії відповідних виписок та історій хвороб.

Натомість, незважаючи на неодноразові звернення позивача до ТОВ «ОК Новий Зір» щодо порушення умов укладеного договору та права на кваліфіковану медичну допомогу, останнім було запропоновано лише провести ще одне хірургічне втручання.

За вказаних обставин, а також посилаючись на неналежне лікування та повне ігнорування відповідачами умов договору, позивач вважає, що останні зобов`язані відшкодувати йому моральну шкоду, яка, в свою чергу, відобразилася у фізичному болі та глибоких моральних стражданнях, спричинених тривалим розладом здоров`я та непрацездатністю.

Ухвалою від 01.04.2019 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

12.06.2018 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність заявлених позовних вимог.

Ухвалою від 24.06.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судові засідання не з`являвся, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.42-43).

Відповідач ТОВ «ОК Новий Зір» у судове засідання не з`явився. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява відповідача про розгляд справи за його відсутністю (а.с.91).

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Гошко В.І. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував за його необґрунтованістю та безпідставністю.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В даному випадку слід зазначити посилання Європейським судом з прав людини на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, судом встановлено, що згідно з Договором № 9732/06 про надання платної медичної послуги, укладеним 16.02.2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ОК Новий Зір», відповідач взяв на себе зобов`язання надати платну медичну допомогу, тобто провести процедуру факоемульсифікації з імплантацією складної ІОЛ, а позивач, в свою чергу, зобов`язався здійснити її оплату у розмірі 1 500,00 грн.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, вказана операція була проведена 07.03.2006 року.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, посилаючись на погіршення стану здоров`я після проведення вищенаведеної операції, неналежне лікування та повне ігнорування відповідачами умов договору, вказував, що останні зобов`язані відшкодувати йому моральну шкоду, яка, в свою чергу, відобразилася у фізичному болі та глибоких моральних стражданнях, спричинених тривалим розладом здоров`я та непрацездатністю.

Так, положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При цьому, у відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В свою чергу, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Аналогічна позиція викладена й в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 335/11779/16-ц.

В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами як протиправності дій відповідачів, так і наявності причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідачів, а також вини останніх в її заподіянні, в разі наявності такої шкоди. Для оцінки наявних матеріалах справи медичної документації необхідні спеціальні знання у сфері медицини. В матеріалах справи відсутній відповідний висновок експертизи і про призначення якої позивачем клопотань не заявлялось. В свою чергу, суд, з урахуванням вимог ст.ст.12,13, 81, 83 ЦПК України у взаєморозумінні з положеннями ст.ст.103, 105 ЦПК України, не наділений повноваженнями щодо її призначення за власною ініціативою.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, зокрема щодо протиправності дій відповідачів та наявності причинного зв`язку між шкодою, заподіяною позивачу, і протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовуОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК Новий зір», ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОК Новий зір», , адреса: вул. Глибочицька,17, м. Київ, 04050.

Відповідач: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 07.08.2019 року.

Суддя: