Справа № 2-948/10
Провадження № 22-з/812/134/19
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого: Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області (далі - УПФ) про захист соціальних прав,-

В С Т А Н О В И В

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФ про захист соціальних прав.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову УПФ щодо перерахунку пенсій позивачу. Зобов`язано УПФ відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. здійснити перерахунок та виплату позивачу державної пенсії, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 0,75% мінімальних пенсій за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. за період з 1 квітня 2007 р. по 1 травня 2010 р.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 9 вересня 2010 р. вищевказане рішення місцевого суду змінено. Резолютивну частину рішення викладено в новій редакції.

Визнано протиправною відмову УПФ щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю. Зобов`язано УПФ перерахувати та виплати ОСОБА_1 державну пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 p., виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за відповідний період, з 1 січня 2010 року.

Указами Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення нових апеляційних судів в апеляційних округах» та від 28 вересня 2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів», ліквідовано апеляційний суд Миколаївської області та утворено новий Миколаївський апеляційний суд. Суддів апеляційного суду Миколаївської області переведено на роботу на посадах суддів Миколаївського апеляційного суду.

У порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України 71;Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Миколаївського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

27 листопада 2019 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 із змісту якої вбачається, що останній просить ухвалити додаткове рішення у вказаній цивільні справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, вказану заяву передано на розгляду колегії суддів у складі: Яворської Ж.М. - головуючий суддя, судді - Базовкіна Т.М., Кушнірова Т.Б.

У відзиві відповідач посилається на відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

У суді апеляційної інстанції позивач підтримав заяву про постановлення додаткового рішення та просив про її задоволення.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши суддю доповідача, осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і надавали пояснення, не ухвалено рішення.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України 2004 року (ст. 270 чинного ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 9 вересня 2010 р. зазначене рішення місцевого суду змінено. Резолютивну частину рішення викладено в новій редакції.

Визнано протиправною відмову УПФ щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 державної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров`ю. Зобов`язано УПФ перерахувати та виплати ОСОБА_1 державну пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 p., виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом за відповідний період, з 1 січня 2010 року.

Звертаючись до апеляційного суду з даною заявою та посилаючись на викладені в ній обставини: неотримання позивачем ухвали суду апеляційної інстанції, рішення апеляційної інстанції від 09 вересня 2010 року, недобросовісну поведінку представників відповідача за період з 2011 по 2017 роки, вважав, що є підстави для прийняття додаткового рішення та просив про ухвалення такого, скасувавши рішення апеляційного суду від 09 вересня 2010 року та залишивши без змін рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 року, у додатковому рішенні зобов`язати відповідача нарахувати недоплачену частину пенсії за рішенням Первомайського міськрайонного суду від 13 травня 2010 року та стягнути цю недоплату з відповідача.

Проте наведене не є підставою для ухвалення додаткового рішення в розумінні вимог ст.270 ЦПК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2010 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області у даній цивільній справі видано виконавчий лист № 2-948/2010 (а.с.48).

З наявної в матеріалах справи постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 листопада 2010 року (а.с.46, 47) вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-948 закінчено, у зв`язку фактичним повним виконанням рішення, про що у виконавчому документі наявна відмітка, а виконавчий документ повернуто до суду, який його видав (а.с.48 зв.).

Враховуючи той факт, що рішення суду є виконаним, подана заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 270, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську Миколаївської області про захист соціальних прав - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст ухвали складено 20 грудня 2019 року.