1Справа № 335/3327/15-ц 6/335/6/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без розгляду

13 грудня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Рибалко Н.І..,

за участю секретаря судового засідання Косатої М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник у судове засідання 28.11.2019 року не з`явився.

Повістку з викликом до суду на 28.11.2019 року заявник не отримав, вона повернута суду з відміткою поштового відділення зв`язку «За закінченням терміну зберігання»

Відповідно до ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата ( будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з відміткою про причини невручення.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Заявник не повідомляв суд про зміну місцезнаходження чи проживання.

Заявник у судове засідання 13.12.2019 року не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки.

Особливості розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження визначені ст. 442 ЦПК України.

Разом із тим, вказаною нормою не врегульовано особливостей розгляду заяви про залишення без розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, а тому в даному випадку застосуванню підлягають положення частини 9 ЦПК України, згідно із якою якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

В матеріалах справи відсутня заява заявника про розгляд справи без його участі.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України суд визнає, що заявник не з`явився до суду повторно без поважних причин.

Вказані дії заявника свідчать про втрату ним юридичної заінтересованості в розгляді справи.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У контексті зазначеного особливої уваги заслуговують правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№ 12307/16). Так, Суд зазначив, що національні суди повідомляли заявника (фізичну особу-підприємця) про судові засідання відповідно до внутрішнього процесуального законодавства, зокрема надсилали повідомлення на адресу реєстрації та фактичного перебування бізнесу. Більше того, інформація стосовно слухання справи була доступна на сайті суду. За таких обставин, на думку Європейського суду з прав людини, національні суди продемонстрували належну ретельність у питанні повідомлення заявника згідно з внутрішнім процесуальним законодавством для того, щоб заявник міг представити свою позицію, а тому порушення Конвенції немає.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням зазначених вище обставин, враховуючи неодноразову неявку заявника без поважних причин в судові засідання, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.2,12,43,44,223,257-260, 442 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про заміну сторони виконавчого провадження залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Н.І.Рибалко