Справа № 635/6198/19
Провадження по справі №2/635/2895/2019

У Х В А Л А

про забезпечення позову

14 серпня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

В с т а н о в и в:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває зазначена цивільна справа.

Позивач разом з позовом подав заяву в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_1 , площею 2,000 га, яка розташована на території Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області і яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 квітня 2016 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Савченко Т.Є. за реєстровим №573.

Сторони у судове засідання не викликались, тому фіксування судового процесу технічними засобами, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не проводилось.

Перевіривши матеріали заяви суд приходить до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з вимогами ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено гарантію кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 р., п.40).

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Враховуючи те, що в провадженні суду перебуває позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 72000 грн., суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду. Тому суд вважає за можливе задовольнити заяву в частини заборони відповідачеві вчиняти будь-які дії з належною йому земельною ділянкою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу задовольнити повністю.

Заборонити ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_1 , площею 2,000 га, яка розташована на території Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області і яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 квітня 2016 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Савченко Т.Є. за реєстровим №573.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень та є виконавчим документом.

Стягувачем за цим виконавчим документом є ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 )

Боржником за цим виконавчим документом є ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідно до вимог ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, строк пред`явлення до примусового виконання якої становить три роки, який обчислюється з наступного дня після її постановлення, тобто з 15.08.2019 року до 15.08.2022 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом п"ятнадцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 14 грудня 2019 року.

Суддя Н.Л.Панас