Справа № 202/1928/19
Провадження № 2/202/1373/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Дівіндір Н.М., представника позивача Донця С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з вищевказаним позовом, позивач ОСОБА_2 зазначає, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року скасовано заочне рішення у справі № 202/7427/14-ц про стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором.

У подальшому рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2018 року в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

15 січня 2019 року він звернувся до старшого державного виконавця Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Ясюкевича О.В. з заявою про закінчення виконавчого провадження, скасування арешту, накладеного на майно боржника, виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасування інших вжиті виконавцем заходів виконання рішення.

Листом державного виконавця № 2930/71 від 22 січня 2019 року було повідомлено, що виконавче провадження № 48057210, відкрите за заявою ПАТ «Укрсоцбанк», завершено на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто стягувачеві, у зв`язку з чим правових підстав для скасування арешту майна немає.

Посилаючись на те, що виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, втратив свою чинність унаслідок скасування рішення суду, на підставі якого його було видано, позивач просить зняти арешт та скасувати заборону на відчуження з усього його майна, накладені у виконавчому провадженні № 48057210 постановою Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.07.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2019 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 7 травня 2019 року справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, в подальшому в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим судом завершено розгляд справи в його відсутність.

Відповідач Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», явку свого представника у судове засідання забезпечив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Від представника відповідача за довіреністю Горбатова Д.А. надійшов відзив на позов, в якому банк позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, посилаючись на те, що безпосередньо банком арешт на майно ОСОБА_1 не накладався, отже, банк не є належним відповідачем. Просив у позові відмовити, справу розглянути без його участі.

Третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню як законний та обґрунтований з огляду на наступне:

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 184 454 грн. 21 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 844 грн. 54 коп., а всього 186 298,75 грн.

На підставі вказаного рішення судом був виданий виконавчий лист № 202/7427/14-ц від 21.04.2015 року, який перебував на виконанні у Жовтневому ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, правонаступником якого є Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (виконавче провадження № 48057210).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 14 липня 2015 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Ясюкевича О.В. у виконавчому провадженні № 48057210 було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 у межах суми стягнення 186 298,75 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

22 липня 2015 року державним виконавцем у цьому ж виконавчому провадженні була винесена постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 18629,88 грн.

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Ясюкевича О.В. від 30.06.2016 виконавчий лист був повернутий державною виконавчою службою стягувачеві на підставі п. 7 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року через не виявлення майна боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ.

Окрім виконавчої дії - повернення виконавчого документа стягувачеві, згідно наданої позивачем до позову інформації про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 30 червня 2016 року державним виконавцем була вчинена виконавча дія щодо стягнення виконавчого збору.

В подальшому ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року, яким із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором, було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року в задоволенні позову ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з приводу скасування арешту майна, накладеного у виконавчому провадженні № 48057210.

Листом старшого державного виконавця Ясюкевича О.В. від 22.01.2019 року за вих. № 2930/71 було повідомлено, що виконавче провадження завершено та виконавчий лист повернутий стягувачеві, правові підстави для зняття арешту в рамках виконавчого провадження відсутні.

У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом, пред`явивши позовні вимоги до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», в інтересах якого державним виконавцем був накладений арешт.

Згідно з листом Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 30.07.2019 року № 45512/21 станом на 30.07.2019 року постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в рамках виконавчого провадження № 48057210 на виконанні не знаходиться.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд виходить з того, що згідно з пунктом 7 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, який діяв на час повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачеві (30.06.2016 року), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 50 вказаного Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року було визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, законом, який діяв на час повернення державним виконавцем виконавчого документа з виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року, було передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, а не у випадку повернення виконавчого документа стягувачу.

Аналогічні положення містить і Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року.

Положеннями статті 59 Закону № 1404-VIII від 02.06.2016 року, якою врегульовані питання зняття державним виконавцем арешту з майна, не передбачено право державного виконавця зняти арешт у разі повернення виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, повертаючи виконавчий документ стягувачеві, державним виконавцем правомірно не було знято арешт з майна боржника ОСОБА_5 , оскільки стягувач у такому випадку має право повторно пред`явити виконавчий лист до виконання протягом встановленого законом строку.

Водночас відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналогічні положення містяться й у статтях 317 та 321 ЦК України.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд враховує, що на сьогодні заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 184454 грн. 21 коп. та судового збору в розмірі 1844 грн. 54 коп., на виконання якого державним виконавцем був накладений арешт та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 , скасовано, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2018 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 відмовлено, постанова державного виконавця щодо стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 48057210 виконавчого збору в розмірі 18629,88 грн. на виконанні не перебуває, отже, накладеним арештом та забороною здійснювати відчуження будь-якого майна обмежується право ОСОБА_1 вільно володіти та розпоряджатися своїм майном.

За таких обставин, суд вважає можливим позов ОСОБА_1 задовольнити, скасувавши арешт та заборону відчуження майна, яке належить ОСОБА_1 , що накладені постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.07.2015 року у виконавчому провадженні № 48057210.

Доводи представника відповідача АТ «Укрсоцбанк», викладені у відзиві на позов, про те, що банк є неналежним відповідачем, суд прийняти не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що арешт на майно ОСОБА_1 був накладений державним виконавцем саме в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк» як стягувача у виконавчому провадженні, а тому позов про скасування арешту майна вірно пред`явлений ОСОБА_1 до АТ «Укрсоцбанк», яке є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк».

При вирішенні питання про судові витрати суд враховує, що позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача АТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, МФО 321024, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100), третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (юридична адреса: 49005, м. Дніпро, вул. Пісаржевського, 1-А) про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт та заборону відчуження майна, яке належить ОСОБА_1 , що накладені постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 14.07.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 48057210.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Ю. Марченко