Справа № 415/5111/17-ц
Провадження № 2/415/55/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участю

секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

представника відповідача ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком, що є спільною частковою власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою про визначення порядку користування житловим будинком, що є спільною частковою власністю.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 04 листопада 2000 року по 25 березня 2011 року.

За час сумісного проживання сторони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 , який був зареєстрований за відповідачем.

Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо поділу спільного нажитого під час шлюбу майна, тому за позовом позивачки тому, 29.07.2016 року Лисичанським міським судом Луганської області було ухвалено рішення, яким суд задовольнив її позовні вимоги та виділив у її власність 1/2 частину житлового будинку з житловими та господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Іншу 1/2 частину вказаного будинку суд виділив у власність відповідача.

Всі кімнати в будинку є ізольовані, будинок має три незалежні входи до будинку з різних сторін.

Починаючи з 2011 року та по липень 2017 року у зазначеному будинку вона мешкала сама. Відповідач по справі мешкав на території РФ. З невідомих для неї причин відповідач повернувся до міста Лисичанська з РФ та почав мешкати разом із нею у будинку АДРЕСА_1 , що є їхньою спільною частковою власністю.

З початку мешкання відповідача у будинку АДРЕСА_1 з липня 2017 року і до сьогодні вона не може знайти домовленості з відповідачем щодо користування будинком. Спірний будинок дуже великий, загальна площа якого більше 200 кв.м., та за час мешкання в цьому будинку (до появи відповідача) вона за свої кошти зробила ремонт однієї половини будинку, де мешкає. Інші кімнати будинку нею зайняті не були, їх зайняв відповідач. Наразі відповідач хоче мешкати в кімнатах, де був зроблений ремонт. Відповідач почав без її дозволу приводити в будинок своїх друзів, розпивати з ними алкогольні напої та вчиняти дебоші в кімнатах, де мешкає позивач. Такими діями відповідач створює умови, які неможливі для сумісного проживання і чинить перепони в здійсненні права користування будинком.

Вона неодноразово зверталась до органів поліції з приводу протиправних дій відповідача, ан що співробітники поліції повідомили її про те, що нічого вдіяти не можуть, бо відповідач є співвласником будинку і може безперешкодно користуватися їм, а їй рекомендували звернутись до суду для вирішення цього питання.

Позивач на підставі викладеного звернулась до суду з даним позовом за захистом свого права та просила суд: 1) встановити порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1 наступним чином: у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату 1-9 площею 29,60 кв.м., житлову кімнату 1-10 площею 21,90 кв.м., житлову кімнату 1-7 площею 16,0 кв.м., коридор 1-8 площею 7,80 кв.м., веранду 3 площею 12,70 кв.м., коридор 6 площею 1,90 кв.м., коридор 5 площею 3,50 кв.м., ванну кімнату 4 площею 3,0 кв.м., туалет 1-3 площею 1,30 кв.м., кухня 1-2 площею 14,2 кв.м., котельна 1-1 площею 3,20 кв.м, тамбур 1 площею 4,70 кв.м., кладову 2 площею 5,30 - загальною площею 125,1 кв.м., що менше її частки в праві спільної часткової власності у житловому будинку;

2) у користування відповідача ОСОБА_2 залишити житлову кімнату 1-14 площею 12,50 кв.м., коридор 1-13 площею 7,50 кв.м., житлову кімнату 1-11 площею 13,0 кв.м., житлову кімнату 1-17 площею 18,50 кв.м., коридор 1-16 площею 5,60 кв.м., житлову кімнату 1-15 площею 15,30 кв.м., веранду 4 площею 13,10 кв.м., коридор 1-18 площею 6,70 кв.м., житлову кімнату 1-19 площею 19,70 кв.м., кухню 1-20 площею 10,00 кв.м., коридор 1-21 площею 6,0 кв.м., кладову 5 площею 1,50 кв.м, ванну 1-24 площею 3,20 кв.м., коридор 1-23 площею 2,10 кв.м., котельну 1-24 площею 3,0 кв.м. - загальною площею 138,4 кв.м., що перевищує в натурі розмір його частки в спільній частковій власності у житловому будинку;

3) стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала письмову заяву від 02.08.2019 року з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує (а.с.130).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки ті приміщення, які позивачки просить виділити в його користування, є непридатними для проживання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4. проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, вказаних відповідачем. Доповнила, що вказану обставину підтверджує акт обстеження будинку.

Заслухавши відповідача та його представника, свідка, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правових відносин.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторонам відповідно до заочного рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 29.07.2016 року у справі № 2/415/731/16 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині кожному житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Обставинами справи встановлено, що співвласники будинку, в якому кожному належить по 1/2 частині, не досягли взаємної згоди в користуванні будинком, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з цим позовом.

Так, предметом вказаного спору є встановлення порядку володіння і користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який згідно з технічним паспортом від 9 грудня 2005 року має загальну площу 2248 кв.м., житлова -146,50 м.кв. та складається із таких приміщень:кімната площею 29,60 кв.м., житлова кімната площею 21,90 кв.м., житлова кімната площею 16,0 кв.м., коридор площею 7,80 кв.м., веранда площею 12,70 кв.м., коридор площею 1,90 кв.м., коридор 5 площею 3,50 кв.м., ванна кімната площею 3,0 кв.м., туалет площею 1,30 кв.м., кухня 1-2 площею 14,2 кв.м., котельна площею 3,20 кв.м, тамбур площею 4,70 кв.м., кладова площею 5,30, житлова кімната площею 12,50 кв.м., коридор площею 7,50 кв.м., житлова кімната площею 13,0 кв.м., житлова кімната площею 18,50 кв.м., коридор 1-16 площею 5,60 кв.м., житлова кімната площею 15,30 кв.м., веранда 4 площею 13,10 кв.м., коридор 1-18 площею 6,70 кв.м., житлова кімната площею 19,70 кв.м., кухня площею 10,00 кв.м., коридор площею 6,0 кв.м., кладова площею 1,50 кв.м, ванна площею 3,20 кв.м., коридор площею 2,10 кв.м., котельна площею 3,0 кв.м.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Згідно з статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Вказаний правовий висновок щодо застосування положень статті 358 ЦК України, висловлений Верховним Судом України у постанові від 03 квітня 2013 року № 6-12цс13.

Згідно з довідкою, наданою ПП "НЕО", ПП "НЕО" під час складання звіту про оцінку житлового будинку сторін в цьому звіті приміщення були вказані окремо згідно з позовною заявою під літерами «а» і «б» відповідно як приміщення, що просить виділити позивачка собі та відповідачу (а.с.132).

Так, звертаючись із позовом ОСОБА_1 просила надати їй в користування кімнату 1-9 площею 29,60 кв.м., житлову кімнату 1-10 площею 21,90 кв.м., житлову кімнату 1-7 площею 16,0 кв.м., коридор 1-8 площею 7,80 кв.м., веранду 3 площею 12,70 кв.м., коридор 6 площею 1,90 кв.м., коридор 5 площею 3,50 кв.м., ванну кімнату 4 площею 3,0 кв.м., туалет 1-3 площею 1,30 кв.м., кухня 1-2 площею 14,2 кв.м., котельна 1-1 площею 3,20 кв.м, тамбур 1 площею 4,70 кв.м., кладову 2 площею 5,30 - загальною площею 125,1 кв.м., що менше її частки в праві спільної часткової власності у житловому будинку та залишити у користуванні відповідача ОСОБА_2 житлову кімнату 1-14 площею 12,50 кв.м., коридор 1-13 площею 7,50 кв.м., житлову кімнату 1-11 площею 13,0 кв.м., житлову кімнату 1-17 площею 18,50 кв.м., коридор 1-16 площею 5,60 кв.м., житлову кімнату 1-15 площею 15,30 кв.м., веранду 4 площею 13,10 кв.м., коридор 1-18 площею 6,70 кв.м., житлову кімнату 1-19 площею 19,70 кв.м., кухню 1-20 площею 10,00 кв.м., коридор 1-21 площею 6,0 кв.м., кладову 5 площею 1,50 кв.м, ванну 1-24 площею 3,20 кв.м., коридор 1-23 площею 2,10 кв.м., котельну 1-24 площею 3,0 кв.м. - загальною площею 138,4 кв.м., що перевищує в натурі розмір його частки в спільній частковій власності у житловому будинку.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку.

Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15.

Враховуючи, що приміщення, а саме: коридор 1-8 площею 7,80 кв.м., веранда 3 площею 12,70 кв.м., коридор 6 площею 1,90 кв.м., коридор 5 площею 3,50 кв.м., ванна кімната 4 площею 3,0 кв.м., туалет 1-3 площею 1,30 кв.м., кухня 1-2 площею 14,2 кв.м., котельна 1-1 площею 3,20 кв.м, тамбур 1 площею 4,70 кв.м., кладова 2 площею 5,30 кв.м., коридор 1-13 площею 7,50 кв.м., житлова кімната 1-11 площею 13,0 кв.м., житлова кімната 1-17 площею 18,50 кв.м., коридор 1-16 площею 5,60 кв.м., житлова кімната 1-15 площею 15,30 кв.м., веранда 4 площею 13,10 кв.м., коридор 1-18 площею 6,70 кв.м., житлова кімната 1-19 площею 19,70 кв.м., кухня 1-20 площею 10,00 кв.м., коридор 1-21 площею 6,0 кв.м., кладова 5 площею 1,50 кв.м, ванна 1-24 площею 3,20 кв.м., коридор 1-23 площею 2,10 кв.м., котельна 1-24 площею 3,0 кв.м. є місцями загального користування, суд доходить висновку про залишення їх у спільному частковому користуванні сторін, що є ефективним та раціональним і не порушує житлових прав співвласників будинку, які повинні мати доступ до всіх нежитлових приміщень і водночас бути забезпеченими житловою площею.

Також суд вважає доцільним залишити в спільному частковому користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову кімнату 1-14 площею 12,50 кв.м., житлову кімнату 1-11 площею 13,0 кв.м., житлову кімнату 1-17 площею 18,50 кв.м., житлову кімнату 1-15 площею 15,30 кв.м., житлову кімнату 1-19 площею 19,70 кв.м., виділивши в користування ОСОБА_1 житлову кімнату 1-10 площею 21,90 кв.м. та житлову кімнату 1-7 площею 16,0 кв.м., а відповідачу ОСОБА_2 житлову кімнату 1-9 площею 29,60 кв.м.

При цьому рішення суду про визначення порядку користування спірним будинком не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників, доступ до вказаних кімнат є окремим і не порушує прав кожного із співвласників на користування виділеними йому приміщеннями. Співвласники не позбавлені можливості в подальшому звернутися до суду із позовом про поділ будинку в натурі, при якому збереження визначеного судом порядку користування приміщеннями не вважатиметься обов`язковим.

Приймаючи рішення про зазначений варіант виділу приміщень в окреме та спільне користування, суд виходить з того, що згідно звіту оцінки вартості будинку сторін (а.с.71-126) приміщення, які позивачка просить виділити відповідачу, дійсно непридатні для проживання, тоді як собі позивачка просила виділити придатні і облаштовані приміщення.

Підтвердила цю обставину і свідок ОСОБА_3 .

Таким чином, задоволення позову буде явним і неспівмірним обмеженням прав відповідача як на користування спільною власністю, так і гарантованих Конституцією України прав на житло відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивач.

Згідно з квитанцією про сплату судового збору № 76 від 31.08.2017 року, ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 640 грн. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком, що є спільною частковою власністю, задовольнити частково.

Виділити (надати) у користування ОСОБА_1 житлову кімнату 1-10 площею 21,90 кв.м. та житлову кімнату 1-7 площею 16,0 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 .

Виділити (надати) у користування ОСОБА_2 житлову кімнату 1-9 площею 29,60 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 .

Залишити в спільному частковому користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житлову кімнату 1-14 площею 12,50 кв.м., житлову кімнату 1-11 площею 13,0 кв.м., житлову кімнату 1-17 площею 18,50 кв.м., житлову кімнату 1-15 площею 15,30 кв.м., житлову кімнату 1-19 площею 19,70 кв.м., коридор 1-8 площею 7,80 кв.м., веранду 3 площею 12,70 кв.м., коридор 6 площею 1,90 кв.м., коридор 5 площею 3,50 кв.м., ванну кімнату 4 площею 3,0 кв.м., туалет 1-3 площею 1,30 кв.м., кухню 1-2 площею 14,2 кв.м., котельню 1-1 площею 3,20 кв.м, тамбур 1 площею 4,70 кв.м., кладову 2 площею 5,30 кв.м., коридор 1-13 площею 7,50 кв.м., житлову кімнату 1-11 площею 13,0 кв.м., житлову кімнату 1-17 площею 18,50 кв.м., коридор 1-16 площею 5,60 кв.м., житлову кімнату 1-15 площею 15,30 кв.м., веранду 4 площею 13,10 кв.м., коридор 1-18 площею 6,70 кв.м., житлову кімнату 1-19 площею 19,70 кв.м., кухня 1-20 площею 10,00 кв.м., коридор 1-21 площею 6,0 кв.м., кладову 5 площею 1,50 кв.м, ванну 1-24 площею 3,20 кв.м., коридор 1-23 площею 2,10 кв.м., котельню 1-24 площею 3,0 кв.м.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення 16 серпня 2019 р..

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В. М. Фастовець