Номер провадження: 22-ц/813/6885/19
Номер справи місцевого суду: 522/9964/19
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Ткачука В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Єршової Л.С., -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконною неправомірною бездіяльністю Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та зобов`язання вчинити певні дії.

У обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що він був орендарем частини приміщення, транспортного цеху за адресою АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 . Проте, вказане приміщення згоріло, на думку позивача з вини ОСОБА_2 , оскільки приміщення яке він здавав не були пристосовані для виробництва: побутової хімії, меблів, палива з полімерних матеріалів на основі тирси, для зварювальних робіт з металевими виробами та інших вогненебезпечних виробництв. Проте, відповідач на місті зруйнованої під час пожежі будівлі транспортного цеху, виконав роботи з будівництва п`яти ангарів, які побудовані з порушенням законодавства.

На підставі вищевикладеного, просив суд визнати протиправною бездіяльність Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 18.06.2018 р., 08.08.2018 р., 17.09.2018 р., 11.01.2019 р., 26.02.2019 р.; стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 шкоду нанесену позивачу в сумі 75114 грн., гонорар адвоката в сумі 13800 грн.; заборонити за вмотивованими письмовими рішеннями УДАБК експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію негайно; знести самочинно збудований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 5 ангарів, з компенсацією витрат, пов`язаних із знесення об`єкту за рахунок ОСОБА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду позовної заяви.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначив що спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відзиву до суду надано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає в повній мірі, з огляду на таке.

Відмовляючи у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтував своє рішення тим, що вказаний позов має розглядатись за приписами КАС України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконною неправомірною бездіяльністю Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо неналежного розгляду звернень ОСОБА_1 від 18.06.2018р., 08.08.2018р., 17.09.2018р., 11.01.2019р., 26.02.2019р.;

-стягнути з Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 шкоду нанесену позивачу в сумі 75114 грн.;

-стягнути з відповідача на користь позивача гонорар адвоката в сумі 13800 грн.;

-заборонити за вмотивованими письмовими рішеннями УДАБК експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію негайно;

-знести самочинно збудований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 5 ангарів, з компенсацією витрат, пов`язаних із знесення об`єкту за рахунок ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Оскільки вимога про відшкодування шкоди заявлена позивачем разом з вимогою про визнання протиправною бездіяльності органу місцевого самоврядування, зобов`язання його вчинити певні дії, суд на законних підставах зазначив, що позов повинен розглядатися за приписами КАС України.

Вказана правова позиція зазначена Верховним Судом у справі №636/99/17-ц.

Також позивачу, відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України було роз`яснено, що він з даною позовною заявою, оформленою у відповідності до приписів КАС України, повинен звернутися до Одеського окружного адміністративного суду, юрисдикція якого поширюється на спірні правовідносини.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позиваче при зверненні до суду були заявлені разом вимоги: про відшкодування шкоди, а також про визнання протиправною бездіяльності органу місцевого самоврядування, зобов`язання його вчинити певні дії, що у відповідності до ч. 5 ст. 21 КАС України є юрисдикцією адміністративного судочинства.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 2 3 грудня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра