ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/1204/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/304/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2018 року (суддя Карплюк О.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним договору поруки,

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначали, що 17 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк «України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 302, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 30 000 доларів США із сплатою 12% річних строком на 84 місяці на придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення до 17 серпня 2014 року. З метою забезпечення зобов`язань по кредитному договору було укладено договір застави транспортного засобу № 302/1 від 17.08.2007 року. Під час розгляду справи в суді про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачам стало відомо, що нібито, 5 січня 2010 року, між банком та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договору поруки № 302/1, за умовами якого ОСОБА_4 має нести солідарну з позичальником відповідальність за невиконання умов договору.

Позивачі зазначали, що договір поруки є недійсним з моменту його вчинення, оскільки ні позичальник, ні поручитель його не підписували, не мали наміру його укладати, тому він не відповідає вимогам ст.ст. 202, 203, 207 ЦК України. Крім того, посилалися на висновок експерта Монтач Т.М. від 16 вересня 2013 року за № 969, відповідно до якого підписи у графі поручителя і у графі боржника договору поруки № 302/1 від 5 січня 2010 року виконані не ОСОБА_4 і не ОСОБА_5 , а іншою особою.

У зв`язку з цим позивачі просили суд визнати недійсним договір поруки № 302/1 від 5 січня 2010 року, з посиланням на ч. 1 ст. 236 ЦК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2018 року позов задоволено, визнано недійсним договір поруки № 302/1, укладений 5 січня 2010 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 . Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням ПАТ «Державний ощадний банк України» вважає його незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не прийнято до уваги усі істотні обставини справи. Зокрема, судом не прийнято до уваги рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 червня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором. Саме в процесі розгляду даної справи відповідачі також говорили, що не отримували кредитні кошти, проте рішенням суду позов задоволено та стягнуто 13 932, 60 доларів США заборгованості за кредитним договором.

Також представник апелянта, вказує що під час розгляду справи в суді першої інстанції, банк був позбавлений можливості заявити клопотання про призначенні іншої почеркознавчої експертизи для встановлення істини по справі та спростування висновку експерта, на який послалися позивачі. Крім того, в матеріалах справи про стягнення кредитної заборгованості було проведено експертне дослідження і наявний протилежний висновок експерта від 29.03.2013 № 10863/10864/12-32 щодо належності підписів у договорі поруки ОСОБА_4 , який суд безпідставно не прийняв до уваги, хоча зазначений висновок був проведений першим, в часі найбільш наближений до укладення оскаржуваного договору поруки.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції з порушенням було відібрано зразки підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вони були взяті з матеріалів кримінального провадження, а інші зразки відібрані не були. Таким чином, суд надав перевагу наданим позивачами доказам, маючи інформацію про їх недостовірність.

Також апелянт посилається на порушення норм процесуального права, оскільки справа спочатку була призначена до розгляду в іншому складі суду, а після закінчення повноважень судді, перейшла до іншого суді, який мав би розпочати розгляд з самого початку, а не продовжувати розглядати справу.

З огляду на доводи, викладені в апеляційній скарзі, ПАТ «Державний ощадний банк України», просило скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2018 року, призначити по справі повторну комісійну судову-почеркознавчу експертизу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просять залишити без задоволення апеляційну скаргу як безпідставну та необґрунтовану, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2018 року - без змін.

Вважають, що судом першої інстанції в повній мірі були досліджені докази та надана їм належна оцінка для повного та всебічного розгляду справи.

Щодо клопотання представника апелянта про призначення повторної комісійної судово-почеркознавчої експертизи позивачі зазначають, що останній не скористався своїм правом щодо заявлення цього клопотання в суді першої інстанції, тому відсутні підстави призначати її апеляційним судом.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання договору поруки недійсним суд першої інстанції послався на висновок експерта №3311 від 20 грудня 2017 року, що підписи від імені ОСОБА_4 , у наданому на дослідження договорі поруки № 302/1 від 5.10.2010, виконані не самим ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням його підпису.

Однак, з таким висновком не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Поняття поруки закріплено у статті 553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (частина перша статті 547 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отримавши висновок експерта, що ОСОБА_4 не підписував договір поруки, який суперечив висновку експерта, що зазначений договір позивачем підписувався, суд першої інстанції протиріч не усунув і прийняв рішення про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу у кримінальних та цивільних справах», якою визначено, що не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи тощо.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 17 серпня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №302, згідно якого банк надав позичальнику споживчий кредит в сумі 30 000 доларів США із сплатою 12% річних строком на 84 місяці на придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення до 17 серпня 2014 року (т. 1 а. с. 5-7).

В рахунок забезпечення зобов`язань по кредитному договору з ОСОБА_5 було укладено договір застави транспортного засобу марки Ford Mondeo, вартість якого визначена сторонами у 165 000 грн., а з ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 05.01.2010., за умовами якого передбачено, що ОСОБА_4 несе солідарну відповідальність за невиконання умов договору щодо повернення суми кредиту (т. 1 а. с. 9).

Зазначені обставини встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 червня 2012 року, яким задоволено позов ПАТ «Державний ощадний банк України», вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредиту в сумі 13 932,26 доларів США, пеню 2 315,10 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 14 серпня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відхилено, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2012 року залишено без змін (т. 1 а. с. 49-50).

Отже, на даний час рішення суду є чинним і набрало законної сили.

За висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №10863/10864/12-32 від 29 березня 2013 року, підписи від імені ОСОБА_4 в графах: «Поручитель» нижче реквізитів поручителя, «Підпис Поручителя», «З умовами кредитного договору ознайомлений. Примірник кредитного договору отримав» у договорі поруки № 302/1 від 5.01.2010, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Державний ощадний банк України», виконані рукописним способом, кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки та допомоги технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_4 в графах «Поручитель» нижче реквізитів поручителя, «Підпис Поручителя», «З умовами кредитного договору ознайомлений. Примірник кредитного договору отримав» у договорі поруки № 302/1 від 5.01.2010 укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Державний ощадний банк України», виконані ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 52-54).

24 травня 2013 року ОСОБА_5 звернулася до поліції з заявою про злочин, в якій повідомила, що ні вона, ні її чоловік ОСОБА_4 з ПАТ «Ощадний банк України» не укладали договір поруки та не підписували його. Вказувала, що в діях працівників банку наявний склад злочину, а саме - створення та підроблення документу (т. 1 а. с. 12).

19 серпня 2013 року, ОСОБА_4 через представника ОСОБА_6 також звернувся до поліції з заявою про кримінальне правопорушення, при цьому посилався на те, що його дружина ОСОБА_5 дійсно перебувала в кредитних правовідносинах з ПАТ «Державний ощадний банк». Сторонами був укладений договір застави транспортного засобу, проте, договір поруки, яким оперує банк, він з банком не укладав і не підписував його, тобто договір поруки від 5 січня 2013 року є підробленим (т. 1 а. с. 13).

Доказів про вчинення підпису іншими особами позивачі не надали.

За вказаними заявами розпочате досудове розслідування, в ході якого було призначено почеркознавчу експертизу, за результатами якої було надано висновок експерта №969 від 16 вересня 2013, в якому зазначено, що підпис у графі поручителя договору поруки №302/1 від 05.01.2010, виконаний не ОСОБА_4 , а іншою особою; підпис у графі боржника договору поруки № 302/1 від 05.01.2010 виконаний не ОСОБА_5 , не ОСОБА_4 , а іншою особою; дати відповідь на питання: «Чи виконаний рукописний текст на бланку заяви поручителя ВАТ «Ощадбанк» від 05.01.2010 ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 чи іншою особою?» не є можливим, в зв`язку з відсутністю порівняльного матеріалу (т. 1 а. с. 14, 15, 18-24).

Доказів про вчинення підпису іншими особами органами досудового слідства не здобуто.

Відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2016 року по справі за клопотанням позивачів призначено комісійну судову почеркознавчу експертизу (т. 1 а. с. 91).

Відповідно до висновку №3311 від 20 грудня 2017 року, підписи від імені ОСОБА_4 , у наданому на дослідження договорі поруки № 302/1 від 05.10.2010, виконані не самим ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням його підпису. Підписи від імені ОСОБА_5 , у наданому на дослідження договорі поруки № 302/1 від 05.01.2010, укладеному між ОСОБА_4 , ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 , розміщені в графі «підпис Боржника», в розділі «Боржник»: ОСОБА_5 ….» ліворуч від запису « ОСОБА_5 », виконані не самою ОСОБА_5 , а іншою особою (т. 1 а. с. 126-134).

25 травня та 1 серпня 2018 року ухвалами Апеляційного суду Хмельницької області у даній справі призначено повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу з метою з`ясування питання чи виконаний підпис від імені ОСОБА_4 у договорі поруки №302/1 від 5 січня 2010 року, укладеному між ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк», ним чи іншою особою (т.1 а. с. 209-210, т. 2 а. с. 9-10).

Згідно висновку №2958 від 11 липня 2018 року підписи від імені ОСОБА_4 у договорі поруки №302/1 від 5 січня 2010 року, укладеному між ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк», виконані ОСОБА_4 (т. 1 а. с. 214 - 216).

Згідно висновку експертів №29179 від 28 січня 2019 року підписи від імені ОСОБА_4 у договорі поруки №302/1 від 5 січня 2010 року, укладеному між ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк», виконані ОСОБА_4 (т. 2 а. с. 133-136).

За таких обставин Хмельницький апеляційний суд приходить до висновку про встановлення вільного волевиявлення ОСОБА_4 на укладення оспорюваного договору поруки, що підтверджується висновками судово почеркознавчих експертиз №2958 від 11 липня 2018 року та №29179 від 28 січня 2019 року, відповідно до яких підписи від імені ОСОБА_4 у договорі поруки №302/1 від 5 січня 2010 року, укладеному між ОСОБА_4 та АТ «Ощадбанк», виконані ОСОБА_4 . Зазначені висновки підтверджуються матеріалами справи.

Доводи позивачів про порушення при проведенні експертизи є надуманими і не спростовують висновків експертів. Зазначені висновки не суперечать вимогам Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5 та роз`ясненням, що містяться у пунктах 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах».

Враховуючи викладене Хмельницький апеляційний суд вважає, що рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2018 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним договору поруки відмовити в повному обсязі.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, поданої фізичною особою, ставка судового збору станом на січень 2016 року становила 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (0,4 х 1378 грн. = 551,20 грн.). За подачу апеляційної скарги апелянту слід було сплатити 551,20 х 150% = 826,80 грн.

За таких обставин з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» слід стягнути судові витрати по 413 грн. 40 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним договору поруки відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати по 413 грн. 40 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк