Справа № 128/2823/19
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Москвичової О.Р.,

у відсутність учасників справи,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та поділ спадкового майна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 померла їхня з відповідачем мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , який належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 . Членами цього колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року, були: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та він, ОСОБА_1 . Відповідно, частка кожного члена колгоспного двору складала 1/3.Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина саме на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .Спадщину після смерті ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв її чоловік ОСОБА_4 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, однак не оформив свої спадкові права.За вказаних обставин, частка ОСОБА_4 у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 склала 2/3 (1/3 як члена колгоспного двору та 1/3 в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 ).

Також позивач в позові зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 помер їхній з відповідачем батько ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:006:1073, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);земельна ділянка загальною площею 0,1180 га, кадастровий номер :02:006:1074, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства;земельна ділянка загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер :01:002:0025, розташована за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є вони, сторони по справі. Спадщину після смерті батька вони прийняли відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подання у встановлений ст. 1270 ЦК України строк заяв нотаріусу про прийняття спадщини.Право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на земельні ділянки вони оформили у нотаріуса. Також між ними 11 грудня 2018 року було укладено договір поділу спадкового майна, відповідно до якого до нього, ОСОБА_1 , перейшли:1/2 частка земельної ділянки загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер :01:002:0025, розташованої за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:006:1073, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);земельна ділянка загальною площею 0,1180 га, кадастровий номер :02:006:1074, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства. У спадщину до ОСОБА_2 перейшла:1/2 частка земельної ділянки загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер :01:002:0025, розташованої за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Вони, сторони по справі, як спадкоємці першої черги за законом, також домовилися про поділ 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , проте не мають можливості оформити договір поділу спадкового будинку у нотаріуса через те, що спадковий житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з домовленістю між ними, відповідач отримав від нього грошову компенсацію за 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , про що надав йому відповідну розписку. Таким чином, він, ОСОБА_1 , має право на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 (на 1/3 частину - як член колгоспного двору та на 2/3 частини - в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 ).Однак оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору в позасудовому порядку він не в змозі через приналежність будинку до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». Крім того, отримати свідоцтво про право власності на відповідну частку у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді він також не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно.За вказаних обставин позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .

В підготовче засідання 20.12.2019 учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_1 в поданій заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, аналогічну заяву подав його представник згідно з ордером Байдак В.Г., а відповідач ОСОБА_2 в поданій заяві зазначив, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги визнає.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.03.2017 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (рішення АДРЕСА_2 -Хутірської сільської АДРЕСА_2 області № 205 від 27.09.2019 про зміну поштової адреси (а.с. 27)) по АДРЕСА_2 , який відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 на право особистої власності на жилий будинок від 24 листопада 1987 року, виданого на підставі рішення Вінницької районної Ради народних депутатів № 271 від 24 жовтня 1986 року та рішення виконкому Вінницько-Хутірської сільської Ради народних депутатів від 08 січня 1986 року за № 6, а також записів в погосподарських книгах належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 , що підтверджується копією вказаного свідоцтва (а.с. 28), а також копією виписок з погосподарських книг Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 43-61).

За відомостями технічного паспорта, виготовленого ФОП ОСОБА_5 станом на 10.02.2019, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 73,2 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м, в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», літньої кухні літ. «Б», погребу літ. «В», убиральні літ. «Г», огорожі № 1-3 та криниці № 4, що підтверджується копією цього технічного паспорта (а.с. 29-34).

Згідно з вимогами ст. 7 Конституції СРСР (в редакції1936 року) колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно до затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі тавідомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначавсяВказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками,затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відповідно до записів в погосподарських книгах станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , відносився до категорії колгоспних.Членами колгоспного двору станом на цю дату, згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки, значилися ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач по справі).Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 набули ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 43-61), відповідно частка кожного з них складала 1/3.

Відповідно, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 був ОСОБА_4 - чоловік померлої, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 11.05.1958 (а.с. 15), копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (а.с. 16), а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - діти померлої, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_4 від 08.04.1959 (а.с. 17) та серії НОМЕР_5 від 01.03.1965 (а.с. 18).

Відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не зверталися, спадкова справа не заводилась, що підтверджується листом в.о. завідувача Вінницької районної державної нотаріальної контори Гречко Ж.Б. за № 2243/01-16 від 05.11.2019 (а.с. 76).

З копії домової книги для прописки громадян за адресою: АДРЕСА_1 убачається, що станом на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 з нею за однією адресою був зареєстрований та проживав чоловік ОСОБА_4 (а.с. 21-25).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв її чоловік ОСОБА_4 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, однак не оформив свої спадкові права, що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг Вінницько-Хутірської сілської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 43-61) та копією домової книги (а.с. 21-25).

Таким чином, частка ОСОБА_4 у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 склала 2/3 (1/3 - як члена колгоспного двору та 1/3 - в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 05.06.2018 (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якого увійшло також 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , з яких 1/3 частка належала померлому як члену колгоспного двору, а інша 1/3 частка належала померлому в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - діти померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_4 від 08.04.1959 (а.с. 17) та серії НОМЕР_5 від 01.03.1965 (а.с. 18).

З довідки № 2052, виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 13.12.2018, убачається, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 проживав одиноко за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 20).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 прийняли відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, шляхом подання у встановлений ст. 1270 ЦК України строк нотаріусу заяв про прийняття спадщини. Будь-які інші заяви в матеріалах цієї спадкової справи відсутні, що підтверджується копією спадкової справи № 78/2018, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . (а.с. 92-130).

Також з матеріалів вищезазначеної спадкової справи убачається, що між сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 грудня 2018 року було укладено договір поділу спадкового майна, відповідно до якого до ОСОБА_1 перейшли:1/2 частка земельної ділянки загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер :01:002:0025, розташованої за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:006:1073, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення- для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);земельна ділянка загальною площею 0,1180 га, кадастровий номер :02:006:1074, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення- для ведення особистого селянського господарства. У спадщину до ОСОБА_2 перейшла:1/2 частка земельної ділянки загальною площею 1,3668 га, кадастровий номер :01:002:0025, розташованої за адресою: Вінницько-Хутірська сільська рада, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Сторони по справі, як спадкоємці першої черги за законом, також домовилися про поділ 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , за якою відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , про що надав відповідну розписку, що підтверджується її копією (а.с. 62). Таким чином, ОСОБА_1 має право на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 (на 1/3 частину - як член колгоспного двору та на 2/3 частини - в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 ). Проте оформити договір поділу спадкового будинку у нотаріуса позивач по справі не має можливості через те, що спадковий житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_4 . Оформити право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору в позасудовому порядку позивач ОСОБА_1 також не в змозі через приналежність будинку до суспільної групи домогосподарств «колгоспний двір». Крім того, отримати свідоцтво про право власності на відповідну частку у праві власності на житловий будинок як члена колгоспного двору в сільській раді позивач ОСОБА_1 також не в змозі, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві з 01 січня 2013 року позбавлені права оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно.Зазначені обставини, крім вищевказаної спадкової справи, також підтверджуються постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю. про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 (а.с. 63).

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір.

Установлено, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий позивач ОСОБА_1 не має можливості через приналежність будинку до суспільної групи домогосподарств - «колгоспний двір», в зв`язку з цим нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 на вищевказане спадкове майно.

Також установлено, що сторони по справі домовились, що цілий житловий будинок АДРЕСА_2 буде належати ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадкового майна.

Оскільки судом є установленим, що позивач не в змозі отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

За відсутності клопотання у позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за останнім.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1235, 1236, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 200, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно та поділ спадкового майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та в порядку поділу спадкового майна на 2/3 частки, а також право власності як за членом колгоспного двору на 1/3 частку, а в цілому на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 73,2 кв.м, житловою площею 41,4 кв.м, який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», літньої кухні літ. «Б», погребу літ. «В», убиральні літ. «Г», огорожі № 1-3, криниці № 4.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська