Головуючий суду 1 інстанції - В.М. Фастовець
Доповідач -Н.В. Стахова
Справа № 415/8389/19
Провадження № 22-ц/810/992/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в спрощеному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року, постановлену Лисичанським міським судом Луганської області у складі судді Фастовця В.М., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про зміну розміру стягнутих на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2017 року аліментів, у якому просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 з ј частки всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2017 року і до його повноліття до 1/10 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подання позову про зменшення розміру аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

З вказаною ухвалою не погодилась відповідач та звернулась до суду з апеляційною скаргою на неї, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для розгляду за належною підсудністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вона є внутрішньо переміщеною особою, її фактичним місцем проживання є АДРЕСА_1 , отже позовна заява повинна була подана за місцем її перебування, оскільки статтею 28 ЦПК України передбачено, що за місцем проживання чи перебування позивача можуть подаватися позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позовів, що виникають з трудових правовідносин. Оскільки предметом позову є зменшення розміру аліментів, тому справа не підсудна Лисичанському міському суду Луганської області. За таких обставин, просила суд скасувати оскаржувану ухвалу суду та справу направити за підсудністю до Сихівського районного суду м. Львова, тобто за її зареєстрованим місцем перебування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що вказана справа підлягає розгляду за загальною підсудністю, що передбачено ст. 27 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або встановленому законом порядку місцем її перебування.

Поряд з цим правила загальної підсудності поширюють свою дію на всі справи позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК України встановлює інший вид підсудності. Оскільки предметом спору є стягнення аліментів на дитину відповідного віку, позовна заява належить до категорії справ, до яких застосовуються правила альтернативної підсудності. Альтернативна підсудність визначена статтею 28 ЦПК України, за якої позов може бути пред`явлений в одному з двох і більше суддів. Крім того, позови про стягнення аліментів охоплюють всі вимоги, передбачені статтями 75-89,91, 180-201, 202-206, 265-274 СК України, та можуть пред`являтись за зареєстрованим місцем проживання позивача. Відповідач є внутрішньо переміщеною особою, при цьому зареєстрована у м. Луганську, а за наданою копією договору оренди житла, взагалі за невідомою адресою у м. Львові, тому позивач вважає, що визначення підсудності за Лисичанським міським судом Луганської області є законним та обґрунтованим.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції без змін, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.

Скаржник ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про підсудність даної справи Лисичанському міському суду Луганської області, у зв`язку з тим, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, а підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження відсутні.

Проте, до таких висновків суду першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з копії паспорту позивача, його зареєстрованим місцем проживання є м. Луганськ (а.с. 5), він також є тимчасово переміщеною особою за місцем перебування: АДРЕСА_2 .

З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07 липня 2017 року № , ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , остання фактично проживає/перебуває у АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Таким чином вимоги вказаної статті передбачають альтернативну підсудність тільки у випадку стягнення аліментів та збільшення їх розміру.

Отже, слушними є доводи скаржника про те, що позов про зменшення розміру аліментів не може бути пред`явлений за місцем перебування позивача, тобто до Лисичанського міського суду Луганської області, оскільки предметом вказаного позову є зменшення розміру аліментів, а не стягнення аліментів або збільшення їх розміру.

Що стосується договору оренди, на який посилається позивач, то згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07 липня 2017 року № , ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що вона фактично проживає/перебуває у АДРЕСА_1 ., і ніяких доказів на спростування вказаної обставини позивачем не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі не дотримався вимог Цивільного процесуального кодексу України щодо визначення територіальної юрисдикції, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції -скасувати, а справу направити за територіальною підсудністю - до Сихівського районного суду міста Львова, враховуючи що зареєстрованим місцем перебування відповідача є АДРЕСА_1

Керуючись ст. 367, 374, 380, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 22 жовтня 2019 року скасувати, справу направити на розгляд до Сихівського районного суду м. Львова.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2019 року.

Головуючий

Судді