ПОСТАНОВА

Іменем України

06 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/8688/18

провадження № 22-ц/4809/1065/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкова І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Білої І. В. на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2019 року в складі головуючої судді Шевченко І. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкової І. О. про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивувала тим, що між нею та ПАТ "КБ "Надра" було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках пакету послуг "Новий ПУ "Забота" від 04.09.2014 р. № 2016614 в сумі 2900 дол. США та договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформленого в рамках пакету послуг "ПУ "Вільні кошти" від 09.01.2015р. № 2101554 в сумі 11256,78 дол. США.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 р. № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №26 від 05.02.2015р. про запровадження з 06.02.2015р. тимчасової адміністрації, та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Надра».

З 21.04.2015 р. було розпочато виплати коштів вкладникам ПАТ «КБ «Надра» за договорами банківського вкладу.

12.05.2015 р. у відділенні ПАТ «Банк Михайлівський» їй були виплачені грошові кошти по вкладах в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 грн., що за курсом НБУ на 06.02.2015 р (23,13 грн. за дол. США) становило 8 646,77 доларів США.

В зв`язку з цим, сума коштів, що пілягає до включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» становить 127 446,53 гривні та складається з наступного - сума вкладів за договорами 14156,78 дол. США - 8 646,77 дол. США (отримана гарантована виплата) = 5 510,01 доларів СІЛА, що в еквіваленті станом на 06.02.2015р. (дата запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра») за курсом НБУ становить 127 446,53 гривні.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 р. № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015р. №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА», про що було здійснено оголошення в газеті "Голос України" №103 від 12.06.2015р.

З метою отримання залишку коштів вона звернулася до відповідача з листом від 09.06.2015 р., який доставлено до відповідача засобами поштового зв`язку 21.07.2015р.

Разом з тим, їй було відмовлено у включені залишку суми банківського вкладу до акцептованого реєстру вимог кредиторів з тих підстав, що заява надійшла до відповідача раніше строку публікації оголошення, що є порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкової І. О. щодо не включення вимог ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра».

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Стрюкову І. О. включити вимоги ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ «Надра» з віднесенням відповідної черги в порядку, визначеному законодавством на загальну суму 5 510,01 доларів США, що за курсом НБУ на дату запровадження тимчасової адміністрації становить 127 446,53 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначено, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Між позивачем та ПАТ «КБ «Надра» було укладені декілька договорів банківського вкладу, проте спірними в межах даної справи є лише два договори: договір № 2016614 від 04.09.2014 на суму 2 900,00 дол. США строком на 3 місяці; договір № 2101554 від 09.01.2015 на суму 11 256,78 дол. США строком на 3 місяці до 09.04.2015 р.

Позивач отримала грошові кошти а межах гарантованої суми відшкодування в розмірі 200 000,00 грн.

Залишок коштів по спірним договорам, що перевищує гарантовану суму становить 3 383,01 дол. США., що підтверджується наявними в матеріалах справи звітами по депозитному та поточному рахунках.

З метою отримання залишку коштів по вкладах, що перевищує гарантовану суму, позивач звернулась до відповідача із заявою. Враховуючи те, що така заява була подана поза межами строку, встановленого для пред`явлення вимог кредиторів, кредиторські вимоги позивача не підлягали включенню до реєстру кредиторів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача адвокат Шепеленко А. О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та її представника адвоката Шепеленко А. О., які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра" були укладені: договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг "Новий ПУ "Забота" від 04.09.2014 р. № 2016614 в сумі 2900 дол. США та договір строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлений в рамках пакету послуг "ПУ "Вільні кошти" від 09.01.2015 р. № 2101554 в сумі 11256,78 дол. США (а.с.7,9 т.1).

Факт внесення позивачем грошових коштів до банківської установи підтверджено квитанціями №3144 від 04.09.2014 р. та №9576 від 09.01.2015 р. (а.с.8,10 т.1).

На підставі постанови Правління НБУ від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію, на здійснення якої призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.58 т.1).

З метою збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «КБ «Надра», запобігання втраті майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 23 квітня 2015 року № 85 щодо продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» (відповідач по справі) до 05 червня 2015 року включно (а.с.59 т.1).

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» (а.с.30 т.1), згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків (відповідача по справі) строком на 1 рік з 05 червня 2015 року до 04 червня 2016 року включно.

ОСОБА_1 зверталася до голови ліквідаційної комісії ПАТ «КБ «Надра» із заявами про повернення їй сум вкладів згідно договорів (а.с.11,12 т.1).

Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» відмовлено позивачу у задоволенні її заяв у зв`язку із пропуском строку звернення, та повідомлено, що така вимога вважається погашеною і не буде включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів банка (а.с.13 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що 12 травня 2015 року у відділенні ПАТ «Банк Михайлівський» позивачеві було виплачені грошові кошти по вкладах в межах гарантованої суми відшкодування, а саме 200 000 грн., що за курсом НБУ на 06.02.2015 р. (23,13 грн. за дол. США) становило 8 646,77 доларів США.

Позивач вказувала, що залишок суми коштів по банківському вкладу становить 127 446,53 гривні та складається з наступного - сума вкладів за договорами 14156,78 дол. США - 8 646,77 дол. США (отримана гарантована виплата) = 5 510,01 доларів США, що в еквіваленті станом на 06.02.2015 р. (дата запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра») за курсом НБУ становить 127 446,53 грн.

За змістом ч.1 ст. 34 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» днем початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації є наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

В розумінні статей 26, 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» днем початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації є саме робочий, а не календарний день.

Порядок установлення і використання офіційного курсу гривні до іноземних валют та банківських металів визначає Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затверджене постановою Правління НБУ № 496 від 12 листопада 2003 року.

Зазначене Положення - це нормативно-правовий акт НБУ, прийнятий у межах його компетенції, що регулює управління готівковим грошовим обігом. Положення не є нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у зв`язку зі створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до пункту 2 Положення офіційний курс гривні до долара США установлюється щоденно.

Пунктом 3 Положення передбачено, що офіційний курс гривні розраховується до долара США - як середньозважений курс продавців і покупців, що склався поточного робочого дня за даними Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України НБУ.

Згідно з пунктом 11 Положення інформація про встановлені офіційні курси гривні до іноземних валют та банківських металів розміщується в міжнародній комп`ютерній мережі Інтернет.

На час виникнення спірних правовідносин пункт 9 зазначеного Положення діяв у редакції постанови Правління НБУ від 31 березня 2014 року № 180 і передбачав, що офіційний курс гривні до іноземних валют та банківських металів діє з часу його встановлення.

Згідно з інформацією, яка міститься в матеріалах справи, 06 лютого 2015 року з 14:00 діяв офіційний курс гривні до долара США у розмірі 23,13 грн. за 1 дол. США (а.с.67 т.1). Такий курс було встановлено НБУ саме цього поточного робочого дня - 06 лютого 2015 року. Натомість курс 17,99 грн. за 1 дол. США було встановлено НБУ напередодні, 05 лютого 2015 року. Такий курс зберігав свою дію на початок 06 лютого 2015 року до встановлення поточного курсу.

Застосовуючи частину п`яту статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у поєднанні із пунктом 2 Положення, а також пунктом 9 Положення у редакції постанови Правління НБУ від 31 березня 2014 року № 180 (чинній на час виникнення спірних правовідносин), слід виходити з того, що зазначена норма Закону перерахування вкладу в іноземній валюті в національну валюту пов`язує з курсом гривні, що установлений НБУ на конкретний день (у який розпочинається процедура виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації). Закон не містить обов`язку здійснити фактичний перерахунок вкладів саме в цей день, і не пов`язує здійснення такого перерахунку з конкретним моментом у часі (годиною, хвилиною) саме цього дня чи з курсом гривні, що діє саме в конкретний момент у часі (годину, хвилину) такого дня. Тому перерахування суми вкладу в іноземній валюті, зокрема доларах США, здійснюється за офіційним курсом гривні до цієї іноземної валюти, який установлений НБУ в той робочий день, на який припав початок процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації, в даному випадку - 06 лютого 2015 року.

Питання, зумовлене дією в різний час, але протягом одного й того самого робочого дня, двох різних курсів гривні до долара США, установлених НБУ в різні дні (цього робочого дня та напередодні), слід вирішувати з урахуванням визначеного законом і підзаконними актами НБУ порядку (процедури) встановлення і використання офіційного курсу гривні до іноземних валют та банківських металів, що відображає економічну природу установлення офіційного курсу гривні. Якщо іншого спеціальним законом не передбачено, в ситуації, коли в період чинності Положення в редакції постанови Правління НБУ від 31 березня 2014 року № 180 в один і той же день діють два різні курси гривні до долара США, правило пунктів 2 і 3 Положення про щоденне встановлення офіційного курсу гривні до долара США зумовлює необхідність застосовувати курс, установлений саме в цей поточний день за результатами торгів на міжбанківському валютному ринку України, проведених цього ж поточного дня.

Зміст наведених норм Положення (пункти 2, 3, 9) свідчить про те, що поняття «встановлення офіційного курсу гривні до іноземної валюти» і поняття «дія офіційного курсу гривні до іноземної валюти» не є тотожними за змістом та правовим значенням. Отже, при застосуванні частини п`ятої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» береться до уваги курс гривні до долара США, встановлений на певний день. При цьому не має самостійного правового значення той факт, що такий курс починає діяти не з початку, а лише з 14:00 того дня, коли він був установлений. Цей факт також не дає підстав для застосування при перерахунку вкладу того офіційного курсу гривні до долара США, який був установлений НБУ в інший день, напередодні, в даному випадку - 05 лютого 2015 року), незважаючи на те, що цей курс продовжував діяти певний час у першій половині поточного робочого дня до моменту оприлюднення нового, актуального курсу на цей поточний день.

Аналогічна правова позиція щодо порядку застосування офіційного курсу дол. США під час перерахування вкладу в іноземній валюті в національну валюту, міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11.10.2017 р. (реєстраційний № 69649884).

Стаття 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає обов`язок Фонду щодо доведення до зацікавлених осіб інформації про ліквідацію банку, при цьому таке повідомлення здійснюється в декілька способів: шляхом розміщення інформації про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет; опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України"; розміщення оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Встановлено, що оголошення про ліквідацію банку було надруковане 12.06.20015 р. (а.с.64 т.1), отже, кінцевий термін заявити Фонду про свої вимоги до банку сплив 12.07.2015 р.

В даному випадку позивач дізнавшись з мережі Інтернет про початок процедури ліквідації банку направив на адресу відповідача 09.06.2015 р. відповідну заяву (а.с.11 т.1), яка ним отримана 11.06.2015 р.

Такі дії позивача не є порушенням вимог ч. 3 ст. 45 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки ним не було пропущено строків визначених Законом, і при цьому відповідач був зобов`язаний розглянути звернення позивача. Разом з тим, відповідач здійснив реєстрацію заяви позивача лише 27.07.2015 р., тобто після сплину строку визначеного ч. 3 ст. 45 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», чим допустив свідоме, грубе порушення вимог Закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» Білої І. В. залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко