Справа №487/474/18
Провадження №2/487/125/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 487/474/18 за позовом ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

30.01.2018 року ПАТ «Сбербанк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 137975,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник Банку зазначав, що 06.02.2013 року між ПАТ «Сбербанк Росії» (правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк») та ОСОБА_1 був укладений Договір № НОМЕР_1/980 про відкриття і обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної картки в рамках договору щодо банківського обслуговування, відповідно до якого Банк відкрив картковий рахунок № НОМЕР_1 , видав відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 250000 грн., строком дії до 06.02.2015 року , зі сплатою відсотків відповідно до п. 9 Договору.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе за вказаним вище правочином зобовязань з повернення кредитних коштів і сплати відсотків за їх використання призвело до утворення заборгованості, яка станом на 19.08.2017 рік складає 137975,87 грн., з яких заборгованість за кредитом - 54000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 83155,03 грн., заборгованість за несанкціонованим овердрафтом - 418,23 грн., проценти за несанкціонований овердрафт - 0,83 грн., проценти за несанкціонований овердрафт - 401,78 грн.

Посилаючись на викладене, представник Банку просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості, оскільки в добровільному порядку останній не виконує кредитні зобовязання.

Ухвалою суду від 19.02.2018 року провадження у справі було відкрито.

27.06.2018 року ОСОБА_1 надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги Банку не визнає. Вказував, що у 2013 році уклав договір з Банком, на підставі якого йому було видано кредитну картку з лімітом 54000,00 грн. Після користування карткою, в повному обсязі здійснив погашення заборгованості і більш карткою не користувався, однак надати доказів на підтвердження повного погашення заборгованості не має можливості, в зв`язку з відсутністю квитанцій. Зазначав, що позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Крім того позивач у справі не може бути правонаступником прав і обов`язків за спірним кредитним договором укладеним з ПАТ «Сбербанк Росія». Крім того позивачем не підтверджені позовні вимоги належними доказами, зокрема не конкретизовано яким чином він отримав кредитні кошти, не зазначені дати отримання коштів, суми , номери рахунків, не зазначено чи здійснював він повернення коштів. Крім того позивачем не надано доказів вручення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів. Крім того зазначав про безпідставне нарахування Банком процентів у розмірі 83155,03 грн., яке не підтверджено жодним первинним документом. Крім того зазначав, що позов Банком подано з порушенням строків позовної давності, оскільки відповідно наданої позивачем виписки по рахунку, останнє списання коштів з картки відбулось 08.01.2014 року, а з позовом Банк звернувся лише у січні 2018 року.

31.07.2018 року представник АТ «Сбербанк» надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що посилання відповідача про відсутність повноважень у представника Банку на подачу позову, та твердження щодо припинення юридичної ПАТ «Дочірній Банк СБЕРБАНКУ РОСІЇ» у 2009 року є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до заяви-анкети підписаною відповідачем 31 січня 2013 року, останній 15.02.2013 року отримав кредитну карту № НОМЕР_2 . Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_1 перша операція зі зняття готівки в банкоматі в розмірі 10 000,00 грн. здійснена відповідачем 17 лютого 2013року, дана операція з мінусовим залишком відображається у виписці. Посилання відповідача на норми «Інструкції про ведення касових операцій банками України», є необгрунтованими, оскільки вимоги даної Інструкції регламентують порядок оформлення документів на отримання та внесення готівкових коштів через касу Банку, а в даному випадку кредит видано шляхом встановлення ліміту кредит лінії на карту. Засобом доступу до кредитних коштів є кредитна карта, дана кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електрони платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком в межах кредитної лінії. В якості доказів на підтвердження існуючої заборгованості по кредиту, Банком надана виписка по особовим рахункам відповідача за період з 06.02.2013 року по 18.08.2017 рік, розрахунок заборгованості, які є належним та допустимими доказами, що підтверджує наявність заборгованості. З виписки по рахунку № НОМЕР_1 зокрема вбачається, рух коштів по рахунку відповідача, зняття готівки в банкоматах, розрахунки в безготівковій формі, погашення кредиту позичальником шляхом поповнення через РОБ Сбербанк, виписка містить дати операцій, суми, нарахування комісій, погашення кредиту.

Крім того у відзиві зазначили, що відповідно до пункту 2 Договору НОМЕР_1/980 Банк встановлює клієнту відновлювану кредитну лінії строком на 2 (два) роки, а позичальник зобов`язався повернути Банку кредит не пізніше кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії. Сторони погодили строк кредитування. Кредитна лінія була відкрита відповідачу терміном на два роки і станом на дату подачі позову заборгованість не була погашена, твердження відповідача про те, що Банк передчасно звернувся до суду, є хибним, оскільки у Банка виникло право вимагати повернення всієї суми кредиту з 06 лютого 2015 року.

Крім того, представник Банку зазначив, що сторони визначили в договорі процентну ставку, умови погашення процентів і підписавши договір відповідач погодився з його умовами, нарахування відсотків здійснюються до повного погашення заборгованості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому посилання відповідача на неправомірне нарахування відсотків є безпідставними. Крім того у відзиві представник Банку зазначив, що позов було подано в межах строку позовної давності, оскільки право банку звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості виникло у лютому 2015 року. Позивач звернувся до суду 19 січня 2018 року, тобто, сума заявлена до стягнення в рамках загального строку позовної давності - 3 роки.

08.08.2018 року ОСОБА_1 надав суду заперечення на позов, в яких просив суд відмовити Банку у задоволенні позовних вимог в частині нарахованих відсотків у розмірі 83155,03 грн., оскільки зазначений розмір відсотків перевищує загальний розмір заборгованості по кредиту і є необґрунтованим та безпідставним. Крім того зазначив, що позов подано з порушенням строків позовної давності, оскільки з наданих Банком розрахунків заборгованості вбачається що останній платіж ним було здійснено 08.01.2014 року, а позов пред`явлено 30.01.2018 року. Крім того ОСОБА_1 зазначив, що при укладанні договору споживчого кредиту Банком були порушені його права як споживача, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

06.02.2013 року між ПАТ «СБАРБАНК РОСІЇ» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі зареєстрованих змір до Статуту від 26.11.2015 року є ПАТ «СБЕРБАНК») та ОСОБА_1 був укладений Договір НОМЕР_1/980 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної картки в рамках Договору щодо банківського обслуговування, відповідно до якого Банк відкрив картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України, видав відповідачу кредитну картку та встановив кредитний ліміт в сумі 250000 грн.

Відповідно до п. 2 Договору, Банк не пізніше 5 робочих днів встановлює позичальнику по рахунку на умовах договору кредитну лінію строком на 2 роки, з виплатою 36% річних (п.9.2 договору).

Відповідно до п.9.3 Договору за підвищеною процентною ставкою у розмірі 54% річних, яка нараховується на суму заборгованості несанкціонованим овердрафтом, починаючи з дня його виникнення до дня погашення такої заборгованості.

Відповідно до п. 13 Договору, 08.12.2014 року на Сайті Банку було опубліковано оголошення для клієнтів про зміну розміру процентної ставки до 38% річних починаючи з 08.01.2015 року. 08.05.2015 року на Сайті Банку було опубліковано оголошення для клієнтів про зміну процентної ставки до 45% річних починаючи з 12.06.2015 року.

Вказані обставини підтверджуються копією відповідно кредитного договору і свідчать, що між сторонами склались правовідносини зобовязального характеру.

Встановлюючи доведеність вказаних вище обставин, суд керувався положеннями ст. 89 ЦПК України, відповідно до яких, докази оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявність укладеного між Банком та ОСОБА_1 кредитного договору, і предметом якого були кредитні кошти, які відповідач бажав отримати від банку, та виписки по особовим рахункам (операції за рахунком), з яких вбачається рух коштів, їх сума, дає достатні підстави прийти до висновку про обґрунтованість аргументів позивача, наведених ним на підтвердження надання ОСОБА_1 кредиту у вигляді кредитної картки і, відповідно, свідчить про безпідставність аргументів відповідача щодо даних обставин.

Статтею 526ЦК України встановлено, щозобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

ОСОБА_1 несвоєчасно виконував зобовязання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх використання, що підтверджується наданими суду виписками по особовим рахункам відповідача .

Станом на 19.08.2017 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 137975,87 грн., з яких заборгованість за кредитом 54000,00 грн., нараховані відсотки за користування кредитом 83155,03 грн., заборгованість за несанкціонованим овердрафтом 418,23 грн., відсотки за несанкціонований овердрафт 0,83 грн., відсотки за прострочений несанкціонований овердрафт 401,78 грн.

Суд приходить до висновку, що право позивача на належне виконання з боку відповідача зобов`язань з своєчасного повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання є порушеним і підлягає захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку вищезазначеної суми заборгованості.

Визначаючи розмір сум, які підлягають стягненню, суд виходить з даних, які наведені у розрахунку заборгованості.

Суд приймає до уваги, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження неправильності визначення позивачем сум заборгованостей за тілом кредиту, відсотках за його використання.

Крім того суд не приймає до уваги посилання відповідача на безпідставність і необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно Статуту Банку та Інформації щодо складу посадових осіб, представник Банку - ОСОБА_2 мала необхідний обсяг повноважень, передбачених довіреністю, виданою 25.07.2017 року Головою правління Банку ОСОБА_3 , в тому числі підписувати та подавати позовні заяви, клопотання та процесуальні документи. На момент подачі позову до суду жодних підстав для припинення представництва за довіреністю не було.

Кредитний Договір був укладений між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та ОСОБА_1 , в зв`язку з тим, що на підставі зареєстрованих 26 листопада 2015 року змін до Статуту змінено найменування Банку ПАТ «СБЕРБАНК», позов до суду подано ПАТ «СБЕРБАНК», як правонаступником ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ».

Зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому змінюється організаційно-правова форма даної особи. Приведення діяльності у відповідність з нормами Закону «Про акціонерні товариства», у тому числі зміна найменування акціонерне товариство з відкритого або закритого на публічне або приватне, не є перетворенням і потребує застосування процедури припинення (Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про акціонерні товариства»). Зміна типу акціонерного товариства з приватної публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Таким чином, твердження відповідача щодо припинення юридичної ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» у 2009 році, є безпідставним.

Крім того посилання відповідача на відсутність доказів отримання кредитних коштів, відсутність дати отримання, номери рахунків, відсутності касових документів на переказ коштів, відповідно до норм «Інструкції про ведення касових операцій банками України», є необґрунтованими, оскільки вимоги даної Інструкції регламентують порядок оформлення документів на отримання та внесення готівкових коштів через касу Банку, а в даному випадку кредит видано шляхом встановлення ліміту кредит лінії на карту. Засобом доступу до кредитних коштів є кредитна карта, дана кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу за рахунок коштів, наданих банком в межах кредитної лінії.

В якості доказів на підтвердження існуючої заборгованості по кредиту, Банком надана виписка по особовим рахункам відповідача за період з 06.02.2013 року по 18.08.2017 року розрахунок заборгованості, які є належним та допустимими доказами, що підтверджують наявність заборгованості. З виписки по рахунку № НОМЕР_1 зокрема вбачається, рух коштів по рахунку відповідача, зняття готівки в банкоматах, розрахунки в безготівковій формі, погашення кредиту позичальником шляхом поповнення через РОS Сбербанк, виписка містить дати операцій суми, нарахування комісій, погашення кредиту.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підставою для звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем у встановлений договором строк зобов`язань за кредитним договором, а тому твердження відповідача про те, що Банк передчасно звернувся до суду, є хибним, оскільки у Банка виникло право вимагати повернення всієї суми кредиту з 06 лютого 2015 року, і відповідно обов`язок відповідача повернути заборгованість по кредиту.

Посилання відповідача на неправомірне нарахування відсотків за користування кредитом є хибними, оскільки, сторони визначили в договорі процентну ставку, умови погашення процентів і підписавши договір відповідач погодився з його умовами.

З виписки по рахунку вбачається, що відповідач користуючись кредитними коштами з 17.02.2013 року по січень 2014 року року вносив кошти на погашення заборгованості. Таким чином, відповідач, підписуючи Договір 06.02.2013 року та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з умовами Договору.

Крім того у своєму відзіві відповідач зазначає, що в січні 2014 року через касу відділення Банку здійснив погашення кредиту в повному обсязі. При цьому жодних доказів на підтвердження цього не надано. Відповідачем не зазначено дату погашення та номер відділення Банку, через касу якого було здійснено повне погашення кредиту. Крім того з наданої виписки по рахунку вбачається, що жодного погашення по кредиту за період з 01.01.2014 року по 30.01.2014 року, відповідачем здійснено не було.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межі якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересі

Відповідно до п. 5 ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, починається зі спливом строку виконання.

Банк звернувся з вимогою про повернення суми заборгованості по кредиту, в зв`язку з закінченнями строку дії кредитної лінії та невиконанням відповідачем зобов`язань встановлених договором.

Право банку звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості виникла у лютому 2015 року. Позивач звернувся до суду 30.01.2018 року, тобто, в межах строку позовної давності.

Таким чином суд вважає, що позов Банку є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2444,50 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 263-265 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного Акціонерного Товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Миколаєва, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_3 ) на користь Публічного Акціонерного Товариства «Сбербанк» (м.Київ вул.. Володимирська 46, , рах.№ НОМЕР_4 у ПАТ «СБЕРБАНК» ) заборгованість за Договором № НОМЕР_1/980 про відкриття і обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної картки в рамках договору щодо банківського обслуговування від 06.02.2013 року у розмірі 137975,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Миколаєва, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_3 ) на користь Публічного Акціонерного Товариства «Сбербанк» (м.Київ вул.. Володимирська 46, , рах.№ НОМЕР_4 у ПАТ «СБЕРБАНК» ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2444,50грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В.Щербина