ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

за участю секретаря : Філоненко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2019 року, ухваленого у складі головуючого судді Троцької А.І., зі складанням повного тексту рішення 03 травня 2019 року

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнивши, просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 709269,81 грн., та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 26 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1606/1007/45-002, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 39950,00 доларів США з розрахунку 11,9 % річних за користування кредитом на строк до 26 жовтня 2022 року. В частині надання кредитних коштів банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та строки, передбачені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки від 26 жовтня 2007 року передала в іпотеку квартиру загальною площею 49,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою, згідно договору поруки №1606/1007/45-002/Р-1 від 26.10.2007 року, укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «Сведбанк» як кредитора, в тому числі і за Кредитним договором № 1606/1007/45-002 від 26.10.2007 року, що був укладений з ОСОБА_1 .

Крім того, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення, згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації, яка набуває всіх повноважень органів управління та контролю банку.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 28 липня 2015 року має прострочену заборгованість у сумі 709269,81 грн., з яких тіло кредиту 657206,14 грн., відсотки 52063,67 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2019 року позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Дельта Банк», , адреса: м.Київ, вул.Дружби народів, 38, заборгованість за кредитним договором №1606/1007/45-002 від 26.10.2007 року в сумі 168208 грн. 81 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь приватного акціонерного товариства «Дельта Банк», , адреса: м.Київ, вул.Дружби народів, 38, витрати по сплаті судового збору у сумі 1682 грн. 08 коп.

Задовольняючи частково позов банку, суд першої інстанції виходив із того, що договір поруки від 26 жовтня 2007 року укладений між Акціонерним комерційним банком «ТАС Комерцбанк» та поручителам - ОСОБА_2 , позичальником - ОСОБА_1 , в судовому порядку визнано припиненим із 10.07.2011 року. Крім того, за рахунок вартості предмета іпотеки, набутого у власність банку, було частково погашено заборгованість ОСОБА_1 по спірному кредитному договору у розмірі 20668,89 доларів США. З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог банку та стягнув виключно з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість в сумі 168208, 81 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову стосовно неї.

Вказує, що суд першої інстанції не застосував норму закону, яка підлягала застосуванню виходячи з характеру правовідносин та суті справи, а саме ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Вважає, що після завершення позасудового врегулювання спору будь-які наступні вимоги іпотекодержателя, щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

В іншій частині рішення не оскаржено.

Відзив на апеляційну скаргу подало АТ «ДельтаБанк», вважає, рішення районного суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2007 року між Акціонерним комерійним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №1606/1007/45-002, згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 39950 доларів США на строк по 26 жовтня 2022 року включно, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п.1.4 договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,2 кв.м.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 , було укладено іпотечний договір від 26.10.2007 року на купівлю житлової нерухомості.

Відповідно до п.2 Іпотечного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.12-17 т.1).

Крім цього, виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою згідно з договором поруки №1606/1007/45-002/Р-1 від 26 жовтня 2007 року, який укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк», ОСОБА_2 (поручителем) та ОСОБА_1 (позичальником). (а.с.68-69, 168 т.1).

Разом із тим, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2016 року вказаний договір поруки №1606/1007/45-002/Р-1 від 26 жовтня 2007 року, визнано припиненим із 10.07.2011 року. (а.с.183-184 т.1).

Далі встановлено, що 25.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 1606/1007/45-002 від 26 жовтня 2007 року, укладеним із ОСОБА_1 (а.с.176 т.1).

У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого станом на 28.07.2015 року мала заборгованість в розмірі 709269,81 грн., з яких 657206,14 грн. - тіло, 52063,67 грн. - відсотки.

Встановлено і це не заперечувалось сторонами, що відповідно до п.12.3 Іпотечного договору б/н від 26.10.2007 року АТ «Дельта Банк» набуло права власності в позасудовому порядку згідно іпотечного застереження на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 49,2 кв.м.

Судом першої інстанції встановлено, що за рахунок вартості предмету іпотеки, набутого у власність банку, було частково погашено заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № 1606/1007/45-002 від 26 жовтня 2007 року у розмірі 20668,89 доларів США, з яких 13272,44 доларів США було спрямовано на погашення нарахованих відсотків та 7396,45 доларів США було спрямовано на погашення тіла кредиту відповідно до п.3.1.7 умов Кредитного договору.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що частину боргу було погашено за рахунок реалізованого предмета іпотеки, на який банк набув право власності, та вважав, що існують підстави для стягнення з ОСОБА_1 суми різниці, тобто залишку заборгованості в розмірі 168208 грн. 81 коп.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час укладення договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті, після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Отже, положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час укладення договору) передбачають таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними.

З викладеного вбачається, що позивач скористався своїм правом, передбаченим договором іпотеки, та 29.05.2018 року зареєстрував на своє ім`я право власності на предмет іпотеки - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, тобто вирішив питання шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору, а тому правові підстави для стягнення суми заборгованості за договором позики, яка залишилася після реалізації предмета іпотеки, відсутні, оскільки такі вимоги є недійсними. (т.2 а.с. 23-26).

Доводи апеляційної скарги, в ході апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження та є обгрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, про наявність підстав для скасування рішення Октябрського районног суду м. Полтави від 24 квітня 2019 року, в частині часткового задоволення позовних вимог банку до ОСОБА_1 , та ухвалення в цій частині нового рішення, про відмову у задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.3, 4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Дельта Банк», заборгованості за кредитним договором №1606/1007/45-002 від 26.10.2007 року в сумі 168208 грн. 81 коп. та судових витрат в сумі 1682 грн. 08 коп. - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , третя особа - Національний банк України про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16.08.2019 року.

Головуючий-суддя О.О. Панченко

Судді: Г.Л. Карпушин

В.П.Пікуль