Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1275/19
Провадження № 2/483/572/2019
15 серпня 2019 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Шевиріної Т.Д.,
за участю секретаря - Данилової А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
23 липня 2019 року адвокат Шуліка-Гінкулова А.Г. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою, предметом якої є: визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що відповідачі за вказаною адресою не проживають з 2003 року, а наявність їхньої реєстрації призводить до сплати комунальних платежів у більшому розмірі.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 32).
Враховуючи згоду представника позивачки, суд на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 20 серпня 2013 року сторони уклали договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого позивачка набула у власність квартиру АДРЕСА_2 .
В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу (а.с. 9).
З довідок №283/11-01 та №280/11-01, виданих підрозділом з питань державної реєстрації відділу забезпечення діяльності ЦНАП 20 липня 2019 року, слідує, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23, 24).
За змістом акту про підтвердження факту не проживання осіб з числа зареєстрованих в житловому приміщенні від 22 липня 2019 року, відповідачі за вищевказаною адресою не проживають з 2003 року, що підтверджують сусіди ОСОБА_4 , кВ. 3 , ОСОБА_5 кВ. 3 , ОСОБА_6 2 (а.с. 16).
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України).
Сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту (пункт 4 частини 1 статті 406 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З досліджених судом доказів вбачається, що відповідачі зареєструвалися в вищевказаній квартирі як її власники.
З 2013 року власником квартири є позивачка, і матеріали справи не містять доказів того, що вона, як власник, надавала відповідачам право користування цією квартирою.
З урахуванням викладеного, а також того факту, що правомочності власника включають щонайменше право володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а речове право відповідачів фактично припинилося в момент відчуження квартири, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
За приписом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судом встановлено, що при подачі позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривня 40 коп., що підтверджується квитанцією від 23 липня 2019 року (а.с.1).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов повністю та стягує з відповідачів солідарно судові витрати.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 10-13, 259, 263-265, 281-282 ЦПК України,-
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. судового збору.
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: